Copyright: IDG Czech, a.s., Computerworld, PC World, 1999, 20


Smontujte si computer


1. kapitola

Smontujte si počítač: krabice, motherboard, paměti a procesor

Libor Chocholatý,

Vladimír Myslík

Tento krátký seriál, který tímto článkem začíná, je určen zejména těm, které již nebaví diktát výrobců počítačů a chtěli by si postavit počítač sami. Vyjde je to pravděpodobně levněji, ale hlavně si budou moci ušít počítač sobě na míru podle svých představ a podle své kapsy. Užitečné informace zde možná najdou i někteří zkušení uživatelé, kteří již nějaký ten počítač sestavili. Ze začátku se dovíte, jak vlastně takový počítač smontovat, abyste věděli, co vás čeká, jestli se rozhodnete takový počítač sestavit vlastními silami. Pokud ano, najdete v dalších pokračováních informace o tom, jak a kde takový hardware nakupovat, něco málo o nastavování počítače, o přídavných kartách a nakonec několik praktických rad. Nyní ale s chutí do první části, do práce dělníků počítačové revoluce, do montování počítačů.

Úkol je vcelku jasný sestavit součástky tak, aby vznikl alespoň trochu fungující počítač. K tomu budeme potřebovat počítačovou skříň (case) se zdrojem, základní desku (motherboard), harddisk, grafickou kartu, procesor, paměť, klávesnici, myš a monitor. Našimi základními pracovními nástroji bude křížový šroubovák, nůž, případně kleště. Podle některých publikací, které se montáží počítačů zabývají, byste měli také používat antistatický náramek. Podle našich zkušeností, před kontaktem se součástkami citlivými na elektrostatický náboj plně stačí se vybít dotykem zemnícího kolíku v elektrické zásuvce nebo případně dotykem s kovovou částí krabice počítače. Rozhodně však nemontujte počítač v místnosti nebo v oblečení, které způsobuje nabití elektrostatickým nábojem (např. ve svetru z umělých vláken, nebo na umělohmotném koberci). Přejděme tedy k první součástce počítačové skříni.

Velká krabice case

Počítačové skříně se vyrábějí v několika provedeních velké, malé, nízké a v poslední době dokonce i hezké (ty jsou ovšem ve výrazné menšině a jsou drahé). Jak tedy budeme postupovat skříň nejprve vyjmeme z přepravního obalu a odšroubujeme bočnice (u některých typů je nutné sundat celý plechový kryt). Vevnitř bychom měli najít síťový napájecí kabel (230 V), záslepky pro 3,5palcové a 5,25palcové montážní pozice, gumové nožičky, krycí masku konektorů a pytlík se šroubky. V PC se obecně vyskytují 3 typy šroubků, je proto vhodné ověřit, jsou--li v pytlíku všechny potřebné typy (často chybí šroubky používané k montáži harddisků). Je vhodné používat vždy správné šroubky, při použití špatných může totiž lehce dojít ke stržení závitu.

Základní deska

Nyní můžeme přejít k montáži motherboardu (základní desky). Před jeho vyjmutím z transportní krabice nejprve vybijeme statickou elektřinu. Poté motherboard přiložíme k nosné desce (ta jde většinou ze skříně vyjmout), tak abychom zjistili způsob uchycení buď šroubkem k distančnímu sloupku, který je zašroubovaný do nosné desky, nebo pomocí plastové distanční podložky, která se zacvakává do děr pro šrouby na motherboardu (viz obr.). Nosné desky mají obvykle velké množství děr, aby umožnily montáž většiny druhů motherboardů. Uchycení je nejčastěji realizováno pomocí 6 distančních sloupků, které musíme našroubovat do nosné desky na správné pozice. Na ně pak motherboard nasuneme a přišroubujeme správnými šrouby. V případě, že je uchycení realizováno pomocí plastových distančních podložek, postupujeme obráceně. Podložky zacvakneme do motherboardu a teprve poté nasadíme na nosnou desku skříně.

Pokud montujeme počítač s procesory Pentium II/III, Celeron nebo K7, je třeba zkontrolovat, jestli jsou na motherboardu pomocné umělohmotné držáky zabraňující náklonu a uvolnění procesoru. Tyto držáky nemusí být od výrobce namontovány, jejich zacvaknutí je ale triviální záležitostí. Může se stát, že jich výrobce dodal více než je třeba. V takovém případě si musíme vybrat správnou sadu, v současné době existují dvě: pro procesory SEPP Celeron a pro SECC2 cartridge Pentium II/III. Je tedy nutné vyzkoušet, která sada pasuje k našemu procesoru, držáky pak nacvakneme dříve, než přišroubujete motherboard.

Srdce a mozek

Na řadu přicházejí paměti a procesor. Nacvaknutí pamětí do patice je relativně snadnou záležitostí paměti SIMM i 168pinové DIMM paměti mají tzv. klíč (nesymetrický výřez v hraně konektoru), který znemožňuje paměť otočit nebo použít v nekompatibilní patici. Postup se malinko liší u SIMM a DIMM pamětí. U DIMM pamětí (v současné době asi nejrozšířenější) je postup nejjednodušší, pamět kolmo zasouváme do patice a pomocí bočních úchytů a mírného tlaku shora zatlačíme do patice tak, aby boční úchyty zapadly do výřezů v paměti. V případě SIMM pamětí musíme postupovat poněkud opatrněji. Paměť vložíme šikmo do patice a pak ji zatlačíme dozadu na místo. U těchto pamětí je třeba dávat pozor aby správně zapadly boční záklapky. Ty musíme také hlídat při vyjímaní SIMMů z patice, v žádném případě se nesmí použít hrubé násilí, záklapky je třeba odsunout do strany (např. pomocí šroubováku nebo nehtů) a pak mírným tahem SIMM vyklonit do strany a pak lehce vyjmout. Paměti jsou nejcitlivější na elektrostaticky náboj, proto se před manipulací s nimi pro jistotu vybijte do šasi počítače.

U montování procesoru existuje také několik variant montáže, v závislosti na použitém procesoru. Zde se budeme věnovat pouze 2 nejrozšířenějším variantám:

procesor určen pro slot typu SLOT 1/SLOT A zasunuje se do dlouhého konektoru již s namontovaným větrákem. Chladiče boxovaných procesorů Intel (s certifikovaným Intel chladičem) dokonce umí měřit rychlost otáčení větráčku a indikovat tak jeho zastavení. Na procesory Intel Celeron v provedení SLOT1 je nutné nacvaknout chladič pomocí spony procházející 4 otvory v destičce procesoru. Nesmíme samozřejmě zapomenout na připojení napájení k větráku.

Procesor nelze otočit, má stejně jako paměti klíč. Při zasouvání se nebojte zatlačit a hlavně zkontrolovat, jestli už nejsou vidět zlacené kontakty procesoru to by znamenalo, že není zasunut dostatečně hluboko do konektoru. Plastové držáky procesoru usnadňují kontrolu měly by zaaretovat procesor a zabránit jeho samovolnému uvolnění.

procesor je určen pro socket 370 (Intel Celeron PPGA, Pentium III FCPGA) nebo Socket 7 (Pentium, AMD K6,...) procesor se v tomto případě zaaretovává packou, při zasouvání do patice nelze otočit, má vyznačen roh, který pasuje do vyznačeného rohu patice. Po zaaretovaní procesoru se přes něj sponou připne chladič a větrák, který je nutné zapojit buď propojovacím kablíkem přímo na motherboard, nebo na napájecí konektor zdroje počítače. Aby se zlepšilo chlazení procesoru (což je v parných letních dnech často příčinou zamrznutí počítače), namažte styčnou plochy procesoru a chladiče pastou na chladiče pro snížení tepelného odporu. Může tak dojít k ochlazení procesoru až o 5 stupňů Celsia.

Konec ????

Nyní již máme připraveny hlavní součástky a mohli bychom se pustit do prvního testu funkčnosti. K němu se ale již dnes nedostaneme, ten vás spolu se zapojováním grafické karty, harddisku a floppy mechanik čeká příští týden v dalším pokračování.

Pokračování příště

9 3652 / alsn


2. kapitola

Smontujte si počítač motherboard, grafiku, disky a diskety

Libor Chocholatý,

Vladimír Myslík

V minulém díle jste se dověděli, jak sestavit základní kostru počítače, připojili jste paměti, procesor a pomalu jste ve stavu, kdy byste počítač chtěli poprvé spustit. Právě tomu spolu s úvodem do připojování disků, disket a rozšiřujících karet se budeme věnovat v tomto díle. Tedy samozřejmě pouze tehdy, pokud vás minulý díl neodradil a nenecháte si raději počítač smontovat někým jiným.

Pro ty, kteří stále ještě chtějí smontovat počítač sami, začíná tato další část, do které vstupujete s již základním zapojením motherboardu a připravujete se na první zahořovací test.

Napájení pro motherboard

Nyní jsou již všechny klíčové součástky (procesor a paměti) zasunuty na svých místech a je tedy vhodné provést první test funkčnosti. Zapojíme kablíky od skříně počítače (Reset, harddisk led, u ATX systému vypínání napájení, u starších systémů ještě Turbo apod.) dříve, než bude vnitřek počítače zaplácán dalšími kabely. Kam tyto kabely připojit, najdete v dokumentaci k motherboardu. Často se vám také může stát, že vám některé kablíky nebo naopak pozice zbudou. V takovém případě rozhodně nepodléhejte panice a nepokoušejte se tyto kabely připojit za každou cenu, není to rozhodně vhodné řešení. K takovým případům může lehce dojít, např. starší skříně mají kabely od tlačítka Turbo, které se u moderních počítačů již nezapojuje a naopak většina motherboardů je připravena na připojení Key Lock (uzamykání klávesnice), které asi nemáte na skříni nebo jinde k dispozici. Kablíky se často podaří nasadit s obrácenou polaritou, v takovém případě kontrolky nemusí fungovat a diody nesvítí. Musíte tedy kablíky obrátit. Nebojte se, k poškození motherboardu nebo skříně nedochází.

Aby motherboard fungoval, je třeba také připojit napájení u ATX systémů je to velice jednoduchá akce, napájecí konektor nelze otočit, je to velký svazek s 20 dráty vedoucí ze zdroje, který zapojíme do základní desky. Lehce ho tlačíte až do zacvaknutí pojistky. U ostatních systémů je napájení řešeno pomocí dvou 6drátových konektorů, které musí být zapojeny na motherboard tak, aby sousedily černé dráty. U neATXových systémů se ještě musí připojit sériové a paralelní konektory, přišroubované na záslepce.

Videokarta

Nyní byste měli připojit videokartu. Na některých levných motherboardech jsou integrované videokarty, konektor k videovýstupu se pak u neATXových systémů montuje také na záslepku jako sériové a paralelní porty. Pokud je to váš případ, pak berte následující část pouze informativně.

Skříň má vzadu většinou 8 štěrbin s nevylomenými plechy tyto štěrbiny jsou v místech, kde mají být rozšiřující karty počítače jako např. videokarta, zvuková karta, síťová karta apod. Aby se dala videokarta zamontovat, musíte vylomit plech v příslušném místě. Zde nastává první zádrhel, musíte správně určit typ provedení konektoru své zásuvné karty (nejčastěji asi AGP, PCI nebo ISA). Naleznete správný typ a v příslušném místě vylomíte plech vypáčením šroubovákem a opatrným vytažením kleštěmi podobně, jako když otevíráte krabičku sardinek. Pokud nemáte dost zkušeností či sebejistoty, dělejte tento krok bez přítomnosti motherboardu abyste jej případně nezničil. Další plechy je nutné vytrhnout také při instalaci záslepek s konektory.

U některých skříní nejsou vylamovací plechy, ale 8 plnohodnotných záslepek přišroubovaných šroubky (ty se používají i u předchozího typu pro zakrytí vylomených, ale již nepotřebných děr).

Do vybrané pozice pak zasuneme videokartu a zaaretujeme šroubem. I po utažení šroubu je třeba zkontrolovat, jestli konektor "sedí" a zlacené kontakty konektoru nevyčuhují ven. To by indikovalo nedostatečné zasunutí podobně jako v případě Slot 1 procesoru, ale v případe AGP možná i s fatálními následky. AGP konektor je totiž citlivější a speciálně levné skříně z tenkého plechu mají tendenci se kroutit a dokonce i při transportu již smontovaného počítače může dojít k vysunutí karty!

První test

Nyní již je vše připraveno na první otestování. Před vlastním startem zkontrolujte, jestli v počítači nejsou volné šroubky, jestli je napájecí konektor motherboardu zasunut správně a je-li videokarta zaaretována. Připojte klávesnici, monitor a napájecí šňůru 230 V. Zkuste počítač zapnout. Měl by naběhnout a objevit se nějaká úvodní obrazovka, která závisí na použitém motherboardu (nejčastěji dojde k testování paměti a uživatel má možnost vstoupit do setupu). V opačném případě vše překontrolujte (jestli je vše dobře zasunuto) a pokud ani to nepomůže, pak si počkejte na díl seriálu, kde budeme popisovat případné komplikace.

Zde jen ve zkratce: pokud nenaběhne větrák počítače, chyba bude pravděpodobně v napájení či nepřipojeném tlačítku zapínání u systému ATX, které se připojuje na vlastní motherboard. Pokud systém dále nežije, zkuste zatlačit všechny prvky do svých konektorů a znovu počítač zapnout. Při úplném vyndavání komponent počítače a dalším přepojování vždy vytáhněte síťovou napájecí šňůru!

Pokud vše funguje, je také vhodné otestovat připojené kablíky na motherboardu, systém by měl při startu pípnout pomocí připojeného reproduktoru, měla by svítit kontrolka Power a mělo by fungovat tlačítko Reset a tlačítko pro vypnutí počítače. Pokud tomu tak není, asi máte kablíky připojeny na špatné místo a nebo máte obrácenou polaritu.

Instalace HDD,

floppy a CD-ROM

Jakmile víte, že systém žije a vše funguje, můžete přistoupit k instalaci harddisku, CD-ROMu a disketové mechaniky. Samozřejmě s vytaženou napájecí šňůrou.

Rozhodněte se, do kterých šachet chcete umístit svoji CD-ROM a disketovou mechaniku (dále uvažujeme pouze montáž 3,5palcové mechaniky, mechanika 5,25 palce se již příliš často nepoužívá, platí pro ni ale podobné postupy). Některé skříně mají kolem 3,5palcových šachet zvýšenou obrubu, která vadí při stisku tlačítka pro vysunutí diskety v takovém případě dejte disketovou mechaniku do horní šachty. U CD-ROMu zase zvažte, která pozice je dosažitelná od pracovního stolu (např. pokud bude počítač umístěn pod stolem, je vhodné umístit CD-ROM co nejvýše).

Harddisk je nejlepší umístit tak, aby žádná jeho strana (dolní či horní) nebyla přímo přikryta jinou plochou, tedy např. sousedící disketovou mechanikou. To by mohlo způsobovat zbytečně nadměrné zahřívání harddisku, vedoucí k jeho postupnému zničení. Od harddisku pak nejspíše půjde plochý kabel až k CD-ROMu podívejte se tedy, jestli je dostatečně dlouhý a při rozvrhu kam co dát, mějte toto na paměti. Je také dobré myslet na přístup ke konektorům na motherboardu.

Na motherboardu jsou konektory pro ploché kabely k harddisku a disketové mechanice. Každý plochý konektor má na jedné straně červený drát tento červený drát by měl jít k vyznačenému začátku konektoru označovaného jedničkou nebo puntíkem na motherboardu. U harddisku a u CD-ROMu je většinou (raději však zkontrolujte v dokumentaci) červený drát čili jednička blíže k napájecímu konektoru. Je důležité dodržet polaritu kabelu a neotočit ho, protože pak by systém nemohl nalézt harddisky, nebo v případě otočeného kabelu k disketové mechanice by tato pořád svítila a nefungovala (v obou případech by ale nemělo dojít ke zničení součástek). Kabely mají často na konektoru klíč, který brání jeho špatnému zasunutí, není to ale pravidlem, často je klíč pouze u konektoru, který je určen k zasunutí do motherboardu.

Rozhodněte se také, zdali budete mít na jednom plochém kabelu zároveň harddisk i CD-ROM, nebo je připojíte každý na samostatný kabel. Nutno podotknout, že všechny nové motherboardy mají na sobě 2 konektory pro harddisky a IDE CD-ROMy, ale ne každý má přibalen i druhý diskový kabel. Důležité je totiž to, že když se rozhodnete dát harddisk a CD-ROM na stejný kabel, musíte nastavit vzadu na obou zařízeních, které z nich bude první a které druhé, jinak se nebudou snášet a nedohodnou se počítač je pak ani neuvidí. Je vhodné toto nastavení provést dříve, než obě zařízení zamontujete, protože zadní panel s jumpery (přepínači) je většinou hodně špatně přístupný a navíc musíte vědět, jak zařízení (harddisk/CD-ROM) najumperovat. Tuto informaci si poznamenejte někam vedle (tedy pokud nemáte brožuru dodanou výrobcem), těžko byste se k ní pak dostávali. Např. disky Western Digital mají několik pozic (disk první master, druhý slave, disk samostatný), tato informace je napsána na spodní straně disku pod polem jumperu a často je viditelná pouze při kompletním vysunutí disku z počítače. U některých starších disků různých výrobců se vám dokonce může stát, že tato informace chybí úplně a vám pak nezbývá nic jiného, než začít experimentovat.

Zase příště

Bohužel, problematika připojování disků a disket je relativně obsáhlá a do tohoto pokračování se již více nevejde. Další informace proto najdete zase až příští týden, kdy by již konečně mělo dojít k dokončení celé montáže.

Pokračování příště

0 0001 / alsn


3. kapitola

Smontujte si vlastní počítač disky, diskety a troubleshooting

Libor Chocholatý, Vladimír Myslík

V tomto 3. díle dokončíme montáž pevných disků, disketové mechaniky a CD-ROM. Dovíte se něco o připojování periferií k počítači (klávesnice, reproduktory) a část bude věnována i problémům, ke kterým může dojít. V této části tak bude dokončen celý popis montáže, na jehož konci byste měli mít funkční počítač, který bude připraven k instalaci softwaru. Takže vzhůru do práce, dělníci počítačové revoluce.

Z minulého dílu máte již předpřipravené harddisky a určili jste pozice, kam budete tato zařízení montovat. Důležité je nezapomenout správně nastavit přepínače na jednotlivých mechanikách, aby vše po zabudování fungovalo. Také si zapamatujte, kde je začátek konektoru tedy kam připojíte červený drát.

Montáž disků

Nyní můžete namontovat disketovou mechaniku, harddisk a CD-ROM do skříně harddisky mají speciální šroubky, které nejsou metrické, ale pozor, jsou podobné jiným šroubům používaným v PC proto buďte opatrní a nezaměňte je. Vhodné je si je předem vyzkoušet. Pokud totiž k montáži použijete špatné šroubky, bude se vám harddisk později velice špatně odmontovávat. Pokud máte levnější nebo menší skříň, kde je přístup k šroubkům disketových mechanik či harddisku blokován motherboardem, tak stačí uchytit tato zařízení pouze na 3 šrouby (což plně postačuje) nebo je namontovat dříve než motherboard. Jestliže plánujete častější vyměňování harddisků a jiných komponent, myslete na to již při nákupu skříně a pořiďte si raději skříň s odnímatelným držákem motherboardu, pak se totiž k pevným diskům a mechanikám můžete dostat relativně lehce. Jakmile jsou všechny diskové mechaniky přišroubovány, můžete připojit jejich napájení a plochý datový kabel v takovém pořadí, ve kterém se vám to bude lépe realizovat.

Napájecí konektory nelze otočit, mají klíče, které tomu zabraňují. Většinou se používají konektory Molex (podle firmy, která ho vyrábí) tedy zejména pro harddisky, mechaniky CD-ROM a pro 5,25palcové disketové mechaniky. Často jde takový konektor velmi ztuha vysunout, v takovém případě se ho pokuste vytáhnout kýváním ze strany na stranu. Dalším používaným konektorem je menší konektor Berg (např. pro 3,5palcovou disketovou mechaniku), který lze násilím špatně nasadit. To má fatální důsledky spečený kabel, zápach a zničený motherboard nebo disketová mechanika.

Co se týká datových kabelů, je situace velice podobná. U harddisku nezáleží, který konec kabelu je který (i když na straně označené červenou ano) ale u disketových mechanik na tom záleží. Do floppy se připojuje ten konec, který má kousek od konce překříženo několik drátů, do počítače se pak připojuje opačný konec kabelu.

Nyní ještě malá zmínka týkající se UltraDMA. Pro využití UDMA/66 na moderních motherboardech je třeba použít 80žilového kabelu dodaného výrobcem, který má lepší elektrické vlastnosti. Zde je důležité upozornit na nutnost připojovat na tento kabel pouze zařízení s UDMA/66. V případě připojení jiných disků, které UDMA/66 nepodporují, nelze využít výhody 66MHz přenosu a zařízení pak budou pomalejší.

Konečně hotovo

Teď by měl být počítač již plně zapojen. K jeho dobré dlouhodobé funkčnosti je dobré, aby se zevnitř skříně odsával horký vzduch prouděním. To však v případě malých skříní není vůbec jednoduché a pokud začne počítač chybovat, na vině může být právě příliš vysoká vnitřní teplota. Částečně se to dá zlepšit vyvázáním vnitřních kabelů (speciálně datové kabely od harddisků a floppy mechanik), které v úzkých prostorách vadí proudění vzduchu. Vyvázání je však vhodné provést jako úplně poslední krok, poté, co již máte plně funkční počítač a je nainstalován operační systém.

Ještě předtím je ale potřeba zjistit, jestli opravdu vše funguje tak jak má. Chyby se mohou vyskytnout např. v příliš volných konektorech napájení, vedoucích postupem času k jejich vyklepání a k poškození dat na disku či k jeho zničení. Další možné příčiny chyb mohou být špatně nastavené jumpery na disku nebo CD-ROMu, polovysunutý plochý datový kabel, otočený kabel v jednom konektoru, zasunutí pouze jedné řady konektorů u floppy mechaniky apod.

Právě takový první testovací krok provede BIOS vašeho počítače. Po zapnutí by měly být detekovány všechny disky a floppy mechanika by měla provést kalibraci projevující se rozsvícením a zabzučením při pohybu servozařízení. Na to je potřeba (většina motherboardů je tak defaultně nastavena) mít v BIOSu počítače nastaven mod autodetekce u všech disků a povolenou položku "floppy seek at boot". Pokud váš počítač nalezne všechna zařízení můžete předběžně považovat svoji montáž za úspěšnou.

Další bod, který vás čeká po zavření počítače, je připojení všech vstupních/výstupních zařízení, která jste ještě nepřipojili. Ve většině případů je to jednoduchá akce připojení monitoru nebo tiskárny. V těchto případech totiž konektor pasuje pouze do jedné zástrčky vzadu na počítači. Daleko hůře je tomu u PS/2 klávesnice a myši nebo při připojování audiozařízení. Často je sice konektor navíc označen vysvětlujícím piktogramem, ale není to bohužel pravidlo. V tomto případě se vám může stát, že připojíte zařízení nesprávně. Není to sice žádná tragédie, přesto je to nechtěná komplikace. Právě proto vznikl standard PC99, který kromě jiného zavedl i barevné označování konektorů (viz tabulka).

Teprve nyní po připojení všech potřebných zařízení, po nainstalování operačního systému a otestování všech součástek, máte padla. Většinou taková montáž dopadne dobře a vy si můžete užívat plodů své tvorby počítače, který jste si nejen sami koupili, ale i sami oživili. Nebýt vás, vašeho šroubováku, rozčilování a hlavně času, nikdy by ten počítač před vámi neožil. Bohužel neumí ještě myslet a vděčnosti se asi od něj příliš nedočkáte, ba právě naopak, spíše bude chtít nové součástky, další paměť jinými slovy moře práce a peněz. To je ale trošku o něčem jiném.

Tady vlastní montáž pro ty šťastnější (tedy pro ty, kterým všem funguje) končí a začíná část, která snad poradí těm méně úspěšným část věnovaná lokalizaci a řešením problémů.

Troubleshooting

První věc, kterou je dobré udělat v případě výskytu jakýchkoliv problémů, je zkontrolovat, jestli je správně zapojen reproduktor na motherboard pomocí pípání je tak motherboard schopen oznámit některé problémy.

Kromě defektních součástek (které jsou spíše raritou, příklad vidíte na fotografii) se většinou jedná o některý z těchto problémů:

Přepínač 120/230 V je přepnut na 120 V, což se může nechtěně stát v takovém případě je zdroj asi zničen a musíte ho nahradit.

Po startu čelním tlačítkem Power u ATX systémů se nic neděje buď není počítač zapojen do sítě, nebo není zapnut kolébkový vypínač vzadu na zdroji (pokud tam je) anebo je na základní desce špatně připojen kablík tlačítka Power. Samozřejmě je nutné mít zapojen napájecí kabel k motherboardu.

Po startu se rozběhnou větráky, ale nesvítí kontrolka Power na skříni asi je otočen kablík k LED--diodě nebo je připojen nesprávně.

Nefunguje klávesnice, kontrolky na klávesnici při startu neblikly asi není připojena (některé motherboardy v tomto případě pípají). U ATX systémů zkontrolujte, jestli není klávesnice zapojena do konektoru PS/2 určeného pro myš.

Nefungující počítač staršího systému AT napájecí konektory u AT systému jsou nesprávně nasazeny, mají být černými kabely k sobě, pravděpodobně nedojde ke zničení motherboardu, ale nefunguje. Musí se tedy zapojit správně buď otočit polaritu, nebo podle manuálu najít správnou pozici.

Počítač sice naběhne, ale po určité době se zakousne pravděpodobně buď nekvalitní paměť, která nestíhá (dá se v BIOSu zpomalit), nebo se přehřívá procesor (zkontrolujte, zda-li se bez problémů točí větrák na procesoru).

Počítač ani po kontrole všech zapojení konektoru nenabíhá možná je v BIOSu špatně nastavena rychlost nebo napájení procesoru. V tomto případě vymažte obsah CMOS paměti zkratováním (propojením) jumperu na základní desce podle manuálu dodaného k motherboardu. U systému, kde se rychlost procesoru nastavuje jumpery na desce, zkontrolujte nastavení rychlosti a napětí procesoru.

Počítač nenalezne harddisk nebo floppy mechaniku kromě nezapojení napájení k floppy mechanice či harddisku je problém většinou v otočeném plochém datovém kabelu, u floppy se tato chyba projevuje svícením kontrolky, u harddisku je to indikováno většinou jeho neroztočením.

Počítač nenalezne harddisky kabely k HDD jsou správně, ale disky na témže kabelu jsou špatně nastaveny, u IDE disků mohou být dva na jednom plochém datovém kabelu, jeden disk musí byt nastaven (jumperem) jako první(master) a druhý jako podřízený(slave), jinak se nedohodnou a počítač je nenalezne. To samozřejmě platí i v kombinaci s IDE CD-ROM mechanikou.

Jindy funkční počítač přestal po převozu na jiné místo fungovat nejspíše je vypadlý konektor, u levných skříní z tenkého plechu se mohou přeusadit karty a vyskočit z konektoru.

Končíme?

A to je opět protentokrát všechno. V příštím díle byste měli najít dokončení Troubleshootingu. Probereme také podrobně výhody a nevýhody montáže počítače doma a v neposlední řadě se budeme věnovat konkretním radám pro nákup komponent. To vše ale samozřejmě až za týden.

Pokračování příště

0 0054 / alsn

Doporučené barvy konektorů standardu PC99

Konektor	Barva

Analogové VGA	modrá

Audiovstup	světle modrá

Audiovýstup	citrónová

Digitální monitor	bílá

IEEE 1394	šedá

Mikrofon	růžová

MIDI/Gameport	zlatá

Paralelní port	burgundská

PS/2 klávesnice	purpurová

PS/2 myš	zelená

Sériový port	zelená nebo tyrkysová

Reproduktor/subwoofer	oranžová

Reproduktor/pravo-levý kanál	hnědá

USB	černá

Video výstup	žlutá

SCSI, síť, telefon, modem atd.	žádná