Hlavní menu

Budoucí čas

Časování způsobových sloves

Číslovky

Člen

Dvojité spojky souřadící

Infinitiv minulý

Infinitiv s "zu" a bez "zu"

Infinitivní vazby s "um zu, ohne zu, statt zu"

Konjunktiv

Konjunktiv budoucího času

Konjunktiv plusquamperfekta

Konjunktiv perfekta

Konjunktiv préterita

Konjunktiv přítomného času

Konjunktiv přít.času v hlavní a vedlejší větě

Nepřímá otázka

Neurčitý podmět "es"

Neurčitý podmět "man"

Perfektum

Pomocná slovesa "haben" - "sein" - "werden"

Pořádek slov v souvětí souřadném

Pořádek slov ve větě vedlejší

Préteritum silných sloves

Préteritum slabých sloves

Předminulý čas (plusquamperfektum)

Předložky s 2.pádem

Předložky s 2. a 3.pádem

Předložky se 3.pádem

Předložky se 3. a 4.pádem

Předložky se 4.pádem

Příčestí minulé

Příčestí přítomné

Příčestí přítomné s "zu"

Přídavná jména zeměpisná na -er

Přídavné jméno v přísudku

Příslovce "dort, hin, hier, her"

Přítomný čas pravidelných sloves

Přítomný čas silných sloves

Rod podstatných jmen

Rozkazovací způsob sloves

Rozvitý přívlastek

Skloňování podstatných jmen

Skloňování osobních zájmen

Skloňování tázacích zájmen "wer" a "was"

Skloňování podstatných jmen cizího původu

Skloňování příd.jmen po zájmenech a číslovkách

Skloňování přivlastňovacích zájmen a "kein"

Skloňování zájmen a neurčitých číslovek

Skupiny silných sloves

Sloveso "werden" + přídavná jména

Slovesné předpony

Složená podstatná jména

Skloňování přídavných jmen

Směrové příslovce "her" a "hin"

Stavba věty

Stupňování přídavných jmen

Stupňování příslovcí

Splývání předložek s členem

Užití konjunktivů v hlavní větě

Užití konjunktivů v nepřímé řeči

Určování času

Trpný rod

Tvoření slov

Vazba dvou infinitivů ve větě vedlejší

Vazba es gibt + 4.pád

Vazba "haben" + infinitiv s "zu"

Vazba "infinitiv s zu" místo vět s "daß"

Vazba "sein" + infinitiv s "zu"

Vazba "sein" + příčestí minulé

Vlastní jména označující obyvatele

Věty a spojky časové

Věty důvodové

Věty podmínkové

Věty přípustkové

Věty srovnávací

Věty účelové

Věty účinkové

Vedlejší věty s "daß"

Vyjadřování minulosti v němčině

Vynechání členu

Vztažná zájmena a vztažné věty

Zájmeno "svůj" v němčině

Zájmenná příslovce

Zápor

Zpodstatnělá přídavná jména

Způsobová slovesa


Přítomný čas pravidelných sloves

Časování sloves v němčině se provádí stejně jako v češtině ve 3 osobách jednotného a množného čísla takto :

Infinitiv suchen arbeiten reisen

číslo jednotné

1. ich such-e	arbeit-e	reis-e

2. du such-st 	arbeit-est 	reis-t

3. er such-t 	arbeit-et 	reis-t

číslo množné

1. wir such-en 	arbeit-en 	reis-en

2. ihr such-t 	arbeit-et 	reis-t

3. sie such-en 	arbeit-en 	reis-en

Kde si to vyžádá výslovnost (v 2. a 3.os.č.j. a v 2.os.č.mn. u sloves, jejichž kmen končí na d,t nebo na některé skupiny hlásek -s,-n,-m), vsouvá se před obvyklou koncovku -e. U sloves s kmenem končícím sykavkou se 2.os.j.č. rovná 3.os.j.č.

Přítomný čas silných sloves

Časování způsobových sloves


Pomocná slovesa "haben" - "sein" - "werden"

Přítomný čas :

ich	bin 	werde	habe 	wir	sind	werden	haben

du	bist	wirst	hast	ihr	seid	werdet	habt

er	ist	wird	hat	sie	sind 	werden	haben

Préteritum :

ich	war	wurde	hatte	wir	waren	wurden	hatten

du	warst	wurdest	hattest	ihr	wart	wurdet	hattet

er	war	wurdet	hatte	sie	waren	wurden	hatten

Perfektum :

"haben"+gehabt

"sein"+gewesen

"sein"+geworden


Přítomný čas silných sloves

Silná slovesa se v přítomném čase časují jako slovesa slabá. Navíc však tato slovesa mají změny v kmenové samohlásce v 2. a 3.os.čísla jednotného.

1. změna v přehlásku : -a- v -ä-, -au- v -äu-, -o- v -ö-

fahren 	lassen 	laufen 	stoßen

du fährst 	du läßt 	du läufst 	du stößt

er fährt 	er läßt 	du läuft 	er stößt

2.změna hlásky : -e- v -i-, -e- v -ie-

essen 	geben 	lesen 	nehmen

du ißt 	du gibst 	du liest 	du nimmst

er ißt 	er gibt 	er liest 	er nimmt

Přítomný čas pravidelných sloves


Rozkazovací způsob sloves

Slabá slovesa :

2.os.č.j. 	: such(e) ! 	arbeite !

1.os.č.mn. 	: suchen wir ! 	arbeiten wir !

2.os.č.mn. 	: sucht ! 	arbeitet !

3.os.č.mn. 	: suchen Sie ! 	arbeitet Sie !

Silná slovesa :

2.os.č.j 	: komm ! 	nimm ! 	trag(e) !

1.os.č.mn. 	: kommen wir ! 	nehmen wir ! 	tragen wir!

2.os.č.mn. 	: kommt ! 	nehmt ! 	trag(e)t !

3.os.č.mn. 	: kommen Sie ! 	nehmen Sie ! 	tragen Sie !

Ve 2.os.č.j. i mn. není na rozdíl od ostatních slovesných tvarů osobní zájmeno. Silná slovesa se změnou kmenové samohlásky mají v 2.os.č.j. tvar bez -e.

(nimm ! ,gib ! ,hilf !)

Přítomný čas pravidelných sloves

Přítomný čas silných sloves


Člen

Před podstatnými jmény stojí v němčině člen, kterým se rozlišuje rod, často i pád a číslo. Člen je dvojí, určitý a neurčitý.

Rod 	mužský 	ženský 	střední

člen určitý 	der 	die 	das

člen neurčitý 	ein 	eine 	ein

Skloňování členu

Určitého	Neurčitého

číslo jed. 	mn. 	číslo jed.

1.pád 	der die das 	die 	ein eine ein

2.pád 	des der des 	der 	eines einer eines

3.pád 	dem der dem 	den 	einem einer einem

4.pád 	den die das 	die 	einen eine ein

V množném čísle má člen určitý stejné tvary pro všechny rod, člen neurčitý tvary v množném čísle nemá.


Skloňování podstatných jmen

Skloňování silné

Rod mužský 	Rod ženský

č.jedn.	č.mn.	č.jedn.	č.mn.

1.	der Tag	die Tage	die Kraft	die Kräfte

2.	des Tag-es	der Tage	der Kraft	der Kräfte

3.	dem Tag(e)	den Tag-en	der Kraft	den Kräft-en

4.	den Tag	die Tage	die Kraft	die Kräfte

Rod střední

č.jedn.	č.mn.

1.	das Schaf	die Schafe

2.	das Schaf-es	die Schafe

3.	dem Schaf-e	den Schaf-en

4.	das Schaf	die Schafe

Skloňování slabé

Rod mužský 	Rod ženský	Rod střední

č.jedn.	č.mn.

1.	der Knabe	die Knab-en	nemá

2.	des Knab-en	der Knab-en

3.	dem Knab-en	den Knab-en

4.	den Knab-en	die Knab-en

Skloňování smíšené

Rod mužský 	Rod ženský

č.jedn.	č.mn.	č.jedn.	č.mn.

1.	der Staat	die Staat-en	die Burg	die Burg-en

2.	des Staat-es	der Staat-en	der Burg	der Burg-en

3.	dem Staat	den Staat-en	der Burg	den Burg-en

4.	den Staat	die Staat-en	die Burg	die Burg-en

Rod střední

č.jedn.	č.mn.

1.	das Bett	die Bett-en

2.	das Bett-es	der Bett-en

3.	dem Bett(e)	den Bett-en

4.	dasBett	die Bett-en

Skloňování podstatných jmen cizího původu


Skloňování osobních zájmen

Číslo jednotné :

1.pád 	ich 	du 	er 	sie 	es

2.pád 	meiner 	deiner 	seiner 	ihrer 	seiner

3.pád 	mir 	dir 	ihm 	ihr 	ihm

4.pád 	mich 	dich 	ihn 	sie 	es

Číslo množné :

1.pád 	wir 	ihr 	sie 	Sie

2.pád 	unser 	euer 	ihrer 	Ihrer

3.pád 	uns 	euch 	ihnen 	Ihnen

4.pád 	uns 	euch 	sie 	Sie

Skloňování tázacích zájmen

Skloňování přivlastňovacích zájmen

Skloňování zájmen a neurčitých číslovek


Přídavné jméno v přísudku

Přídavné jméno v přísudku nepodléhá žádným změnám.

Mein Freund ist groß 	Můj přítel je velký.

Meine Freunde sind groß. 	Moji přátelé jsou velcí

Er fühlt sich gesund. 	Cítí se zdráv.

Wir fühlen uns gesund. 	Cítíme se zdrávi.


Skloňování tázacích zájmen "wer" a "was"

1.pád 	wer 	was

2.pád 	wessen 	wessen

3.pád 	wem 	wem

4.pád 	wen 	was

Skloňování osobních zájmen

Skloňování přivlastňovacích zájmen

Skloňování zájmen a neurčitých číslovek


Předložky se 3.pádem

aus 	- z,ve zu - k,v

bei 	- u,při außer - mimo,kromě

mit 	- s (7.pád) gegenüber - proti,naproti

nach 	- do,po,podle vůči

von 	- od,o,z seit - od (časově)

Některé předložky mohou stát i za podst. jménem :

meiner Meinung nach 	- podle mého mínění

alten Leuten gegenüber 	- vůči starým lidem

Předložky se 2.pádem

Předložky se 2.a 3.pádem

Předložky se 3.a 4.pádem

Předložky se 4.pádem


Skloňování přivlastňovacích zájmen a "kein"

Přivlastňovací zájmena

mein 	- můj

unser 	- náš

dein 	- tvůj

euer 	- váš

sein 	- jeho

ihr 	- jejich

ihr 	- její

Ihr 	- Váš

a zájmeno kein se v jednotném čísle skloňují stejně jako člen neurčitý ein, eine, ein :

1.pád 	ein 	eine 	ein

2.pád 	eines 	einer 	eines

3.pád 	einem 	einer 	einem

4.pád 	einen 	eine 	ein

V množném čísle se skloňují stejně jako člen určitý der, die, das

1.pád 	mein 	meine 	mein

2.pád 	meines 	meiner 	meines

3.pád 	meinem 	meiner 	meinem

4.pád 	meinen 	meine 	mein

Skloňování osobních zájmen

Skloňování tázacích zájmen

Skloňování zájmen a neurčitých číslovek


Zájmeno "svůj" v němčině

Čeština má zvláštní přivlastňovací zájmeno svůj, svá, své.

Němčina takovéto zájmeno nemá, proto se podmětu přivlastňuje vždy přivlastňovacím zájmenem  příslušné osoby :

Ich erfülle meinen Plan. 	Plním svůj plán.

Wir erfüllen unseren Plan. 	Plníme svůj plán.

Sie erfühlen ihren Plan. 	Oni plní svůj plán.

Sie erfühlen Ihren Plan. 	Vy plníte svůj plán.


Nepřímá otázka

Nepřímé otázky, stejně jako přímé, bývají uvozovány tázacími zájmeny (wer - kdo, was - co, welcher- který, was für ein - který) nebo příslovci (wo - kde, wann - kdy, wie - jak, warum - proč,...) nebo spojkou ob - zda, jestli.

V nepřímých otázkách, stejně jako v jiných vedlejších větách je sloveso na konci věty. Odlučitelná předpona se od určitého slovesného tvaru neodlučuje.

Přímá otázka :

Wer ist da ?

Soll ich zur Kontrolle kommen ?

Wann steht er auf ?

Nepřímá otázka :

Ich frage, wer da ist.

Wissen Sie nicht, ob ich zur Kontrolle kommen soll ?

Wissen Sie, wann er aufsteht ?


Préteritum slabých sloves

Préteritum slabých sloves se tvoří připojením koncovek

jedn.č. 	mn.č.

1.osoba	 -te	 -ten

2.osoba 	-test 	-tet

3.osoba 	-te 	-ten

ke slovesnému kmeni.

ich such-te 	wir such-ten

du such-test 	ihr such-tet

er such-te 	sie such-ten

U slabých sloves, jež mají v 2.os.č.j. oznamovacího způsobu přítomného času koncovku -est (du arbeit-est), se kvůli výslovnosti v préteritu vkládá mezi kmen a koncovku hláska "e".

ich arbeit-e-te 	wir arbeit-e-ten

du arbeit-e-test 	ihr arbeit-e-tet

er erbeit-e-te 	sie arbeit-e-ten

Préteritum silných sloves

Perfektum

Předminulý čas(plusquamperfektum)


Předložky se 4.pádem

durch 	- skrz

um 	- pro, kvůli, za, kolem

für 	- pro, za

ohne 	- bez

gegen 	- proti

wider 	- proti

wider alle Erwartung 	- proti všemu očekávání

Předložky se 2.pádem

Předložky se 2.a 3.pádem

Předložky se 3.a 4.pádem

Předložky se 3.pádem


Předložky se 3. a 4.pádem

an 	- na,u,k

vor 	- před

auf 	- na

in 	- v, do

hinter 	- za (místně)

über 	- nad, přes

neben 	- vedle unter - pod

zwischen 	- mezi

Označují-li tyto předložky místo na otázku kde?, pak se pojí se 3.pádem, označují-li tyto předložky směr na otázku kam?, pak se pojí se 4.pádem.

Předložky se 2.pádem

Předložky se 2.a 3.pádem

Předložky se 3.pádem

Předložky se 4.pádem


Splývání předložek s členem

Některé předložky splývají ve 3. a 4.pádě se členem určitým :

an dem 	 am

an das 	 ans

bei dem 	 beim

auf das 	 aufs

in dem 	 im

in das 	 ins

von dem 	 vom

für das 	 fürs

zu dem 	 zum

Er steht am Fenster. 	Stojí u okna.

Er geht zum Onkel. 	Jde ke strýci.

Předložky se 2.pádem

Předložky se 2.a 3.pádem

Předložky se 3.pádem

Předložky se 3.a 4.pádem

Předložky se 4.pádem


Stavba věty

V němčině má věta pevný pořádek slov. Pevně je vázáno postavení určitého slovesa ve větě.

Věta oznamovací má přímý pořádek slov :

podmět + určité sloveso + ostatní členy věty

Der Zug kommt gleich.

Má-li být ve větě zdůrazněn jiný větný člen než podmět, klade se do čela věty - důrazový pořádek slov :

zdůrazněný člen + určité sloveso + podmět + ost.členy

Heute erwarte ich den Brief.

Věta tázací, na niž odpovídáme ano-ne, má určité sloveso na prvém místě věty :

určité sloveso + podmět + ostatní členy věty

Kommst du bestimmt ?

Věta tázací doplňovací má důrazový pořádek slov :

Wo wohnst du ? 	Kde bydlíš ?

Wann kommt Erna ? 	Kdy přijde Erna ?


Zápor

V němčině se užívá pro zápornou odpověď na zjišťovací otázku slova nein, pro zápor stojící ve větě se užívá záporka nicht.

Kommt Karl ? Nein ! Er kommt nicht !

V německé větě je možný pouze jeden zápor :

Niemand weiß etwas davon.	Nikdo o tom nic neví.

Zápor se též vyjadřuje zájmenem "kein" :

Er hat kein Lust dazu.	Nemá do toho chuť.

Spojení už ne se vyjadřuje záporkou + mehr :

Er kommt nicht mehr.	Už nepřijde.


Vazba es gibt + 4.pád
Vazba "es gibt" + 4.pád

Vazba es gibt se pojí s podstatným jménem ve 4.pádě. Má nejčastěji význam je, jsou.

Im Stadtzentrum gibt es keinen Park.	V centru města není žádný park.

Wo gibt es hier eine Gaststätte ?	Kde je zde hospoda ?


Způsobová slovesa

Způsobová slovesa

dürfen 	- směti

sollen 	- mít (povinnost)

können 	- moci,umět

wollen 	- chtít

mögen 	- mít rád

wissen 	- vědět

zpravidla vyjadřují různé významové odstíny tím, že blíže naznačují způsob děje, který vyjadřuje sloveso na nich závislé. Vyjadřují vztah, který má k tomuto ději podmět.

Ich will schreiben. 	Chci psát.

Významové sloveso, závislé na slovese způsobovém se uvádí na konci věty v infinitivu. V jednotném čísle má většina sloves změnu kmenové samohlásky (können - ich kann). 1. a 3. osoba jedn. čísla jsou bez koncovky.

Ich muß ihn schon morgen besuchen.	Musím ho již zítra navštívit.

Sloveso "wissen" nemá způsobový význam, má však společné tvarové zvláštnosti.

Časování způsobových sloves je nepravidelné


Časování způsobových sloves

DÜRFEN : 	préterit 	perfektum

ich darf 	durfte 	habe gedurft

du darfst 	durftest 	hast gedurft

er darf 	durfte 	hat gedurft

wir dürfen 	durften 	haben gedurft

ihr dürft 	durftet 	habt gedurft

sie dürfen 	durften 	haben gedurft

KÖNNEN : 	préterit 	perfektum

ich kann 	konnte 	habe gekonnt

du kannst 	konntest 	hast gekonnt

er kann 	konnte 	hat gekonnt

wir können 	konnten 	haben gekonnt

ihr könnt 	konntet 	habt gekonnt

sie können 	konnten 	haben gekonnt

MÖGEN : 	préterit 	perfektum

ich mag 	mochte 	habe gemocht

du magst 	mochtest 	hast gemocht

er mag 	mochte 	hat gemocht

wir mögen 	mochten 	haben gemocht

ihr mögt 	mochtet 	habt gemocht

sie mögen 	mochten 	haben gemocht

MÜSSEN : 	préterit 	perfektum

ich muß 	mußte 	habe gemußt

du mußt 	mußtest 	hast gemußt

er mußt 	mußte 	hat gemußt

wir müßen 	mußten 	haben gemußt

ihr mußt 	mußtet 	habt gemußt

sie mußen 	mußten 	haben gemußt

SOLLEN : 	préterit 	perfektum

ich soll 	sollte 	habe gesollt

du sollst 	solltest 	hast gesollt

er soll 	sollte 	hat gesollt

wir sollen 	sollten 	haben gesollt

ihr sollt 	solltet 	habt gesollt

sie sollen 	sollten 	haben gesollt

WOLLEN : 	préterit 	perfektum

ich will 	wollte 	habe gewollt

du willst 	wolltest 	hast gewollt

er will 	wollte 	hat gewollt

wir wollen 	wollten 	haben gewollt

ihr wollt 	wolltet 	habt gewollt

sie wollen 	wollten 	haben gewollt

WISSEN : 	préterit 	perfektum

ich weiß 	wußte 	habe gewußt

du weißt 	wußtest 	hast gewußt

er weißt 	wußte 	hat gewußt

wir wißen 	wußten 	haben gewußt

ihr wißt 	wußtet 	habt gewußt

sie wißen 	wußten 	haben gewußt

Způsobová slovesa


Budoucí čas

Němčina rozlišuje dva typy budoucího času :

1. první budoucí čas :

werden v přít.čase + přítomný infinitiv

Infinitiv stojí vždy na konci věty.

Ich werde dir das erzählen.	Budu ti to vyprávět.

2. druhý budoucí čas

werden v přít.čase + minulý infinitiv

Er wird krank gewesen sein.	Byl asi nemocen.

Tento čas dnes zpravidla vyjadřuje nezaručený děj v minulosti, minulou domněnku.

Pomocí slovesa werden, většinou s příslovcem wohl lze vyjádřit pravděpodobnost.

Es werden Ihnen wohl Vitamine fehlen.

Asi vám chybí vitamíny.


Slovesné předpony

U německých sloves existují dva typy slovesných předpon :

1. odlučitelné předpony typu ab-, aus-, ein-, hin-, her-, aj. se odlučují od tvaru slovesa a stojí na konci věty.

Ich lege die Prüfung ab. 	Skládám zkoušku.

Wie siehst du jetzt aus ? 	Jak nyní vypadáš ?

2. neodlučitelné předpony typu be-, emp-, ent-, er-, ge-, ver-, zer- se nikdy od tvaru slovesa neodlučují.

Ich besuche die Tante. 	Navštívím tetu.

Wir empfehlen es Ihnen. 	Doporučíme jim to.


Skloňování zájmen a neurčitých číslovek

1.Zájmena

dieser 	- tento

jener 	- onen

jeder 	- každý

welcher 	- který

solcher 	- takový

mancher 	- mnohý,některý

se skloňují jako člen určitý.

2. Neurčité číslovky

einige 	- několik

etliche 	- několik

viele 	- mnoho

mehrere 	- několik, více

wenige 	- málo

se skloňují jako člen určitý.

3. beide - oba se bez členu skloňuje silně, se členem slabě.

4. ganz - celý, halb - polovina se skloňují, následují-li po členu, bez členu a před místními jmény zůstávají nesklonná.

5. neskloňují se

etwas 	- něco

ein wenig 	- málo

genug 	- dost

lauter 	- samý

nichts 	- nic

6. Zájmeno was für ein se skloňuje jako člen neurčitý.

Pozor :

Zájmenem welcher vybíráme ze souboru osob nebo  věcí :

In welchen Haus wohnst du ?

Pomocí was für ein se ptáme na vlastnosti  osoby nebo věcí :

Was für ein Student ist er ?

Skloňování osobních zájmen

Skloňování tázacích zájmen

Skloňování přivlastňovacích zájmen


Neurčitý podmět "man"

Německé man vyjadřuje to, co se v češtině vyjadřuje 3.osobou jedn.čísla ve zvratném tvaru, zastupuje osoby :

Wie sagt man das auf deutsch ?	Jak se to řekne německy ?

Wo kann man das bekommen ?	Kde se to dostane ?

Zájmeno man se vyskytuje pouze v 1.pádě; v 3. a 4.pádě se nahrazuje tvary zájmena einer - einem, einen.

Das glaubt einem niemand.	To člověku nikdo nevěří.

Das freut einen.	To člověka potěší.

Neurčitý podmět "es"


Neurčitý podmět "es"

Zájmeno es se v němčině používá tam, kde se v češtině používají jednočlenné věty slovesné.

Es regnet. 	Prší.

Es blitzt. 	Blýská se.

Někdy es vystupuje jako tzv. předjatý podmět :

Es kommt der Frühling. 	Přichází jaro.

Es war einmal ein König. 	Byl jednou jeden král.

Es kommen viel Gäste. 	Přijde mnoho hostí.

Používá se i na začátku neosobních pasívních vět.

Es wurde getanzt.	Tancovalo se.

Es wird so viel erzält.	Tolik se toho namluví.

Es wird dort viel Bier getrunken.	Tam se pije hodně piva.

Neurčitý podmět "man"


Skloňování podstatných jmen cizího původu

Podstatná jména cizího původu se skloňují buď stejně jako domácí podstatná jména, nebo nepravidelně.

1. Podst.jm.m.rodu a stř.rodu se skloňují silně.

der Apparat,-,(e)s,e

das Institut,(e)s,e

das Problem, -s, e

der Film, -(e)s, -e

2. Podst.jm.m.rodu označující osoby se skloňují slabě.

der Kandidat,en,en

der Präsident,en,en

3. Podst.jm.ž.rodu mají skloňování smíšené.

die Republik,-,en

die Firma,-,die Firmen

4. Některá pod.jm. zvláště stř.rodu mají množné číslo zakončeno na -s

das Auto die Autos

der Balkon, die Balkons

das Büro ,-s,-s

5. Podst.jména stř.rodu zakončená na -um a -ma mají v mn. čísle koncovku -en.

das Museum,-s, Museen

das Zentrum,s, Zentren

das Thema,-s, Themen

Skloňování podstatných jmen

Rod podstatných jmen


Skloňování příd.jmen po zájmenech a číslovkách

Přídavná jména v množném čísle se po zájmenech a číslovkách skloňují takto :

1. po andere (jiní), einige (někteří, nějací, několik), paar (několik, pár), mehrere (několik, více), viele (mnoho), wenige (málo) i po určitých číslovkách má přídavné jméno v mn.č. koncovky silné.

viele neue Betriebe

2. po diese (tito), alle (všichni), beide (oba), keine (žádní) má přídavné jméno v mn.č. koncovky slabé.

alle neuen Pläne

3. po welche (kteří), manche (někteří), solche (takoví) jsou možné koncovky obojí.

solche gute(n) Waren

Skloňování podstatných jmen


Stupňování přídavných jmen

Přídavné jméno v němčině má, stejně jako v češtině, tři stupně :

schön 	schön-er 	der schön-ste

krásný 	krásnější 	nejkrásnější

Sie ist so schön wie ich.

Sie ist schöner als Eva.

Sie ist die schönste von uns.

druhý stupeň se tvoří příponou -er, třetí stupeň příponou -(e)ste. Třetímu stupni musí předcházet určitý člen nebo zájmeno. Ve druhém a třetím stupni se kmenová samohláska obvykle přehlasuje.

jung 	jünger 	der jüngste

mladý 	mladší 	nejmladší

Nepravidelné stupňování mají

gut 	besser 	der beste

dobrý 	lepší 	nejlepší

viele 	mehr 	die meisten

mnoho	mnozí, více 	nejvíce,většina

Stupňování příslovcí


Stupňování příslovcí

Příslovce v němčině má, stejně jako v češtině, tři stupně :

spät 	spät-er 	am spät-esten

pozdě 	později 	nejpozději

druhý stupeň se tvoří příponou -er, třetí stupeň zpravidla am + -(e)sten

Nepravidelné stupňování mají :

gut(dobře) 	besser(lépe) 	am besten(nejlépe)

gern(rád) 	lieber(raději) 	am liebsten(nejraději)

viel(mnoho) 	mehr(více) 	am meisten(nejvíce)

wenig(málo) 	weniger(méně) 	am wenigsten(nejméně)

minder 	am mindesten

bald(brzo) 	eher(dříve) 	am ehesten(nejdříve)

oft(často) 	öfter(častěji) 	am häufigsten(nejčastěji)

Tvary příslovcí na -stens a -st nevyjadřují srovnání :

Das ist meistens richtig.	To je většinou správně.

Er ist längst fertig.	Je už dávno hotov.

Er sollte es dir zumindest sagen	Měl ti to přinejmenším říci.

Ich möchte mich herzlichst (bestens) bedanken.

Chtěl bych co nejsrdečněji (co nejlépe) poděkovat.

Es dauert höchstens eine Viertelstunde.

Potrvá to nanejvýš čtvrt hodiny.

Stupňování přídavných jmen


Složená podstatná jména

Podstatná jméno složené se skládá se slova základního, které určuje rod, a ze slova určujícího, které určuje význam celého slova. Základní slovo je vždy podstatné jméno, určující slovo může být :

1. podst.jméno 	- das Eisen + die Bahn = die Eisenbahn

2. příd.jméno 	- schnell + der Zug = der Schnellzug

3. sloveso 	- fahren + das Plan = der Fahrplan

Části složenin jsou spojeny pomocí :

-(e)s 	das Volkslied

-(e)n 	der Stundenplan

-e

Rod podstatných jmen


Číslovky

Číslovky skloňujeme jako přídavná jména.Rozlišujeme číslovky

1.základní

ein, zwei, drei, zwanzig, hundert,

2.řadové

tvoří se z číslovek základních příponou -te (pro číslovky od 2 do 20) a příponou -ste (pro číslovky od 20 výše). Zpravidla se kladou se členem.

r,e,s dritte, r,e,s zwanzigste r,e,s hundertste

Vyjadřování data :

Der wievielte ist heute ?

Der wievielten haben wir heute ?

Kolikátého je dnes ?

Heute ist der dritte Mai.

Heute haben wir den dritten Mai.

Dnes je 3.května.

Ich bin am 23.Juli 1970 geboren.

Narodil jsem se 23.července 1970.

3.násobné

tvoří se z číslovek základních příponou -fach, -einfach (jednonásobný, jednoduchý), dreifach (dvojnásobný), vierfach (čtyřnásobný) nebo příponou -mal, -einmal (jednou), hundertmal (stokrát)

4. jiné číslovky

erstens (za prvé), zweitens (za druhé), drittens (za třetí) das erstemal (poprvé), das zweitemal (podruhé)

5. zlomky

tvoří se z číslovek základních příponou -tel,  jsou středního rodu

ein Viertel	- jedna čtvrtina

halb 	- půl

zweieinhalb	- dvaapůl

die Hälfte 	- polovina

die Hälfte des Jahres	- polovina roku


Určování času

Wie spät ist es ? 	Kolik je hodin ?

Wieviel Uhr ist es ?

Es ist drei Uhr. 	Jsou tři hodiny.

Die Vorstellung beginnt um acht Uhr und dauert zwei Stunden.

Představení začíná v osm hodin a trvá dvě hodiny.

Uhr označuje určitý časový okamžik, Stunde označuje časový okamžik 60 minut.

Wann ? 	Kdy ?

am Tag 	- ve dne

am Morgen, morgens 	- ráno

am Vormittag, vormittags 	- dopoledne

zu Mittag, mittags 	- v poledne

am Nachmittag,nachmittags 	- odpoledne

am Abend,abends 	- večer

in der Nacht nachts 	- v noci

heute früh 	- dnes ráno

morgen früh 	- zítra ráno

heute vormittag 	- dnes dopoledne

morgen abend 	- zítra večer

Seit wann ? 	Od kdy ?

seit gestern 	- od včerejška

seit einem Monat 	- už měsíc

in einem Jahr 	- za rok

in einer Woche 	- za týden

vor einem Monat 	- před měsícem

in einer Stunde 	- za hodinu


Skloňování přídavných jmen

1. Skloňování přídavných jmen po členu určitém a po dieser :

jednotné číslo :

1.pád der jung-e Mann

2.pád des jung-en Mannes

3.pád dem jung-en Mann

4.pád den jung-en Mann

1.pád die jung-e Frau

2.pád der jung-en Frau

3.pád der jung-en Frau

4.pád die jung-e Frau

1.pád das jung-e Kind

2.pád des jung-en Kindes

3.pád dem jung-en Kind

4.pád das jung-e Kind

množné číslo :

1.pád die jung-en Männer

2.pád der jung-en Männer

3.pád der jung-en Männer

4.pád die jung-en Männer

2. Skloňování přídavných jmen po členu neurčitém, přivlastňovacích zájmenech a po kein :

jednotné číslo :

1.pád 	ein jung-er 	eine jung-e 	ein jung-es

2.pád 	eines jung-en 	einer jung-en 	eines jung-en

3.pád 	einem jung-en 	einer jung-en 	eines jung-en

4.pád 	einen jung-en 	eine jung-e 	ein jung-es

množné číslo :

1.pád 	jung-e Männer

2.pád 	jung-er Männer

3.pád 	jung-en Männern

4.pád 	jung-e Männer

3. Skloňování přídavných jmen bez členu v jednotném čísle :

1.pád 	gut-er Tee 	gut-e Butter 	gut-es Gebäck

2.pád 	gut-en Tee 	gut-er Butter 	gut-en Gebäcks

3.pád 	gut-em Tee 	gut-er Butter 	gut-em Gebäck

4.pád 	gut-en Tee 	gut-e Butter 	gut-es Gebäck

Stupňování přídavných jmen

Skloňování příd.jmen po zájmenech a číslovkách


Vynechání členu

Člen u podstatných jmen lze vynechat v těchto případech :

1. množné číslo se členem neurčitým

Sie kauft Ansichtskarten.

2. u jmen látkových ve výrazech označujících

- neurčité množství

Haben Sie Milch, Butter, Brot.

- určité množství, míru nebo hmotnost

drei Flaschen Bier, drei Tassen Kaffee

3. názvy povolání v přísudku

Er wird Monteur.

4. v ustálených vazbách

- s předložkou

nach Hause, zu Fuß, zu Besuch

- se slovesem

Platz nehmen

5. u titulů a oslovení

Herr Weber

6. u abstrakt

Hast du heute Zeit ?

7. v nápisech a nadpisech

Ausgang. Eintritt verboten.

8. při označení školních předmětů

Morgen mache ich die Prüfung in Deutsch.

9. po tázacím zájmenu wessen

Wessen Zeitschfriten sind das ?

10.po vztažných zájmenech ve 2.pádě

der Kollege, dessen Frau...

11. u vlastních jmen, názvů měst, zemí střed.rodu

Wir wollen nach Paris fahren.


Směrové příslovce "her" a "hin"

Příslovce her označuje směr k mluvícímu, hin směr od mluvícího :

Komm her ! 	Pojď sem !

Geh hin ! 	Jdi tam !

Pro přesnější určení směru se příslovce her a hin spojují s předložkami :

sem 	tam

nahoru 	herauf 	hinauf

dolů 	herunter 	hinunter

dovnitř 	herein 	hinein

ven 	heraus 	hinaus

na druhou stranu 	herüber 	hinüber

Příslovce "dort,hin,hier,her

Zájmenná příslovce


Zájmenná příslovce

Hovoříme-li o osobách, užíváme po předložkách osobních nebo tázacích zájmen, jinak užíváme zájmenná příslovce

tázací 	ukazovací

wobei - při čem 	dabei - při tom,

wodurch - čím 	dadurch- tím

wofür - zač, oč 	dafür - za to, o to

wogegen - proti čemu 	dagegen - proti tomu

womit - s čím 	damit - s tím

wonach - po čem 	danach - po tom, podle toho

wovon - o čem, od čeho 	davon - o tom, od toho

wovor - před čím 	davor - před tím

wozu - k čemu 	dazu - k tomu

woran - na čem,u čeho 	daran - na tom, u toho

worauf - na čem, nač 	darauf - na tom,na to

woraus - z čeho 	daraus - z toho

worin - v čem 	darin - v tom

worüber- nad čím, o čem 	darüber- nad tím,o tom

worum - oč 	darum - o to, pro to

Příslovce dort,hin,hier,her

Směrová příslovce her, hin


Příslovce "dort,hin,hier,her"

Českému tam odpovídají v němčině tvary dort, kterým se odpovídá na otázku wo? (kde ?)" a hin, kterým se odpovídá na otázku wohin? (kam ?). Tvaru dorthin se užívá tehdy, zdůrazňuje-li se určité místo.

Sie sitzt dort. 	Sedí tam.

Setz dich auch hin. 	Sedni si také tam.

hier - zde na otázku wo ?

her - sem na otázku wohin ?

Ich verbringe hier meine Ferien.	Strávím zde své prázdniny.

Komm auch her.	Přijď sem také.

Směrová příslovce her,hin

Zájmenná příslovce


Zpodstatnělá přídavná jména

Přídavného jména a příčestí lze v němčině často užít ve funkci podstatného jména. Píše se s velkým písmenem, ale skloňuje se jako přídavné jméno.

werktätig - pracující

der Werktätige 	ein Werktätiger

die Werktätigen 	Werktätige

Po etwas, nichts, viel, genug se přidává koncovka -s (nichts Interessantes)

ALE : Aless Gute !


Přídavná jména zeměpisná na -er

Od zeměpisných jmen tvoříme přídavná jména příponou -er. Píšeme je s velkým písmenem a neskloňujeme je.

Prager Frühling

Pilsner Bier

Emmentaler Käse

Příponou -er se tvoří podstatná jména označující obyvatele měst. Ženský tvar se tvoří příponou -in.

Berliner - Berlíňan

Pariserin - Pařížanka

Skloňování přídavných jmen


Rod podstatných jmen

V němčině jsou podstatná jména trojího rodu, mužského(der Herr, pán), ženského(die Frau, žena), a středního(das Kind, dítě). Rod podst.jmen bývá často jiný než v češtině. Zapamatování rodu usnadní tyto poučky :

1. Podle přípon jsou

a) rodu mužského podst.jm. na -ing, -ling, -ismus, -ant, -ent, -ost, -or

der Student, der Doktor

b) rodu ženského podst.jm. na -heit, -keit, -schaft, -ung, -ei, -ie, -ion, -in

die Schönheit, die Chemie

c) rodu středního podst.jm. na -chen, -lein, -tum

das Vöglein, das Mädchen

2. Podle významu jsou

a) rodu mužského jména mužských bytostí a zaměstnání, jména dnů, měsíců a ročních období

der Vater, der Tischler, der Montag

b) rodu ženského jména ženských bytostí, většiny řek, stromů a květin

die Frau, die Elbe

c) rodu středního jména mláďat, zemí, světadílů, kovů

das Kind, das Gold

Skloňování podstatných jmen


Pořádek slov ve větě vedlejší

Ve větě vedlejší stojí podmět hned za uvozovacím slovem (spojkou, zájmenem, příslovcem) a určité sloveso je na konci věty. Před určitým slovesem na předposledním místě stojí infinitiv a příčestí.

uvozovací slovo + podmět + ostatní členy + infinitiv + určitý nebo příč. tvar

Ich weiß, daß Jirka die Prüfung bestanden hat.

Vím, že Jirka obstál při zkoušce.

Pořádek slov v souvětí souřadném


Vedlejší věty s "daß"

Spojka daß se do češtiny překládá dvojím způsobem :

a) ve větách rázu vypovídacího daß = že

Es freut mich, daß du gekommen bist.

Těší mě, že jsi přišel.

b) ve větách rázu vypovídacího daß = aby

Er will, daß du kommst.

Chce, abys přišel.

Českému (proto) aby odpovídá damit.

Věty účelové

Vazba "infinitiv s zu" místo vět s daß

Pořádek slov ve větě vedlejší


Věty důvodové

Jsou uvozovány spojkami da,weil - protože, poněvadž

Er mußte zu Hause bleiben, weil (da) er krank war.

Musel zůstat doma, protože byl nemocen.

V důvodové větě vedlejší, která předchází větě hlavní se užívá obvykle spojka da

Da wir Hunger hatten, aßen wir ein wenig.

Protože jsme měli hlad, trochu jsme pojedli.

Ich will ihr etwas schenken, denn sie hat  Geburstag.

Chci jí něco darovat, neboť má narozeniny.

Spojka weil uvádí větu vedlejší, denn větu hlavní.

Pořádek slov ve větě vedlejší


Vyjadřování minulosti v němčině

Němčina vyjadřuje minulý děj třemi různými časy. Jsou to préteritum (čas souminulý),  perfektum (čas minulý) a plusquamperfektum (čas předminulý). Préteritum vyjadřuje minulý děj, který nemá vztah k přítomnosti. Užívá se ho zejména při souvislém vyprávění o minulosti.

Perfektum vyjadřuje minulý děj, který má vztah k přítomnosti. Užívá se ho zejména při krátkých sděleních a otázkách. U způsobových a pomocných sloves se častěji užívá préterita než perfekta.

Plusquamperfektum vyjadřuje minulý děj, který předcházel jinému minulému ději, nebo děj, který se udál velmi dávno. Užívá se ho u minulých dějů pro vyjádření předčasnosti po spojce nachdem (když,potom co), často též ve spojení s bevor (dříve než), a po příslovci kaum (sotva).


Préteritum silných sloves

Silná slovesa tvoří préteritum změnou kmenové samohlásky. V 1. a 3.osobě jedn.č. nemají koncovku. V ostatních osobách jsou koncovky stejné jako v přítomném čase. Používá se hlavně pro souvislé vypravování v minulosti.

bleiben 	fahren 	sprechen

ich 	blieb 	fuhr 	sprach

du 	blieb-st 	fuhr-st 	sprach-st

er 	blieb 	fuhr 	sprach

wir 	blieb-en 	fuhr-en 	sprach-en

ihr 	blieb-t 	fuhr-t 	sprach-t

sie 	blieb-en 	fuhr-en 	sprach-en

Podle změn kmenové samohlásky v préteritu a v perfektu dělíme silná slovesa do tří hlavních skupin.

Préteritum slabých sloves

Perfektum

Předminulý čas(plusquamperfektum)


Perfektum

Perfektum se tvoří u všech sloves podle vzorce

haben nebo sein v přít.č. + příčestí minulé

Většina sloves tvoří perfektum s haben, sein mají zpravidla slovesa vyjadřující pohyb nebo změnu stavu a především slovesa nepřechodná. Přechodná a zvratná slovesa tvoří naopak perfektum vždy s haben. Používá se hlavně v otázkách a krátkých sděleních.

Er hat mich gefragt. 	Zeptal se mě.

Ich bin geflogen. 	Letěl jsem.

Préteritum slabých sloves

Préteritum silných sloves

Perfektum

Předminulý čas(plusquamperfektum)


Skupiny silných sloves

Podle změn kmenové samohlásky v préteritu a v perfektu dělíme silná slovesa do tří hlavních skupin.

 I. A-B-B

V préteritu i v perfektu je stejná kmenová  samohláska, odchylná od kmenové samohlásky v  odlišná od kmenové samohlásky v přítomném čase.

ei - ie - ie 	bleiben (zůstat)

ei - i - i 	begreifen (pochopit)

ie (e, au, ä, ü) - o - o 	anbieten (nabízet)

 II. A-B-A

V přítomném čase a v perfektu je stejná  kmenová samohláska, odchylná od kmenové  samohlásky v préteritu.

a - u - a 	fahren (jet)

a(o, u, au) - ie - a(o, u, au) 	halten (držet)

e(o) - a - e(o) 	geben (dát)

 III. A-B-C

V každém ze tří časů je jiná kmenová samohláska.

i - a - u 	finden (najít)

i - a - o 	beginnen (začít)

e - a - o 	helfen (pomáhat)

Préteritum silných sloves


Předminulý čas (plusquamperfektum)

Předminulý čas se tvoří

haben nebo sein v min.č. + příčestí minulé

Ich hatte es gesagt.	Řekl jsem to.

Niemand wußte, was geschehen war.	Nikdo nevěděl, co se stalo.

Plusquamperfektum vyjadřuje minulý děj, který předcházel jinému minulému ději, nebo děj, který se udál velmi dávno. Užívá se ho u minulých dějů pro vyjádření předčasnosti po spojce nachdem (když, potom co), často též ve spojení s bevor (dříve než), a po příslovci kaum (sotva).

Préteritum slabých sloves

Préteritum silných sloves

Perfektum

Předminulý čas(plusquamperfektum)


Pořádek slov v souvětí souřadném

V souvětí souřadném jsou jednotlivé věty k sobě připojeny, stejně jako v češtině, buď bez spojek, nebo spojkami souřadícími.

1. Spojky und (a), aber (ale), oder (nebo), sondern (nýbrž), denn (neboť) se slovosled hlavní věty nemění. Po spojce und (oder, sondern) se vynechává opakovaný podmět, začíná-li věta slovesem.

Er schreibt uns, oder (er) ruft uns an.	Napíše nám, nebo nám zavolá.

2. Po spojkách deshalb (proto), trotzdem (přesto), sonst (jinak) je slovosled nepřímý.

Heute steht sie Schlange,sonst drängt sie sich immer vor.

Dnes stojí frontu, jinak vždy předbíhá.

3. Spojky nämlich (totiž), ja (vždyť) se kladou doprostřed věty až po slovese.

Ruhe aus, du bist ja müde.	Odpočiň si, vždyť jsi unavený.

Pořádek slov ve větě vedlejší


Tvoření slov

Nová slova se tvoří hlavně těmito způsoby :

a) odvozováním příponami a předponami

die Arbeit (práce) + er = der Arbeiter(dělník)

be + arbeiten (pracovat) = opracovat

b) skládáním slov

určující slovo + základní slovo = složenina

der Wald + die Blume = die Waldblume

c) přechodem slova z jednoho slovního druhu do druhého

lesen(číst) - das Lesen(čtení)


Sloveso "werden" + přídavná jména

Sloveo werden ve spojení s přídavnými jmény vyjadřuje změnu stavu.

kalt werden 	- ochladit se

rot werden 	- začervenat se

Wir werden langsam alt. 	Pomalu stárneme.


Předložky s 2.pádem

außerhalb 	- vně,mimo

diesseits	- z této strany

oberhalb 	- nad

jenseits 	- z oné strany

innerhalb 	- uvnitř

entlang 	- podél, po

unterhalb 	- pod

mittels 	- prostřednictvím

kraft 	- pomocí

laut 	- podle

infolge 	- následkem

inmitten 	- uprostřed

während 	- během

mittels 	- pomocí nebo 7.pád

um ...willen 	- pro kvůli

anstatt (statt) 	- místo (něčeho)

Předložky se 3.pádem

Předložky se 2.a 3.pádem

Předložky se 3.a 4.pádem

Předložky se 4.pádem


Předložky s 2. a 3.pádem

binnen 	- během, do

trotz 	- přes

dank 	- díky

wegen 	- kvůli

Předložky se 2.pádem

Předložky se 3.pádem

Předložky se 3.a 4.pádem

Předložky se 4.pádem


Dvojité spojky souřadící

Po dvojitých spojkách

entweder - oder 	buď - anebo

nicht nur - sondern auch 	nejen - ale(nýbrž) i

bývá přímý pořádek slov.

Entweder sie muß sich das Geld borgen, oder die Mutter muß ihr helfen.

Buď si musí peníze vypůjčit, nebo jí musí pomoci matka.

Po spojkách

einerseits 	- anderseits

jednak 	- jednak

weder - noch 	ani - ani

sowohl - als auch 	jak - tak i

bývá nepřímý pořádek slov. Spojky weder-noch jsou záporné, proto ve větě již žádný další zápor nenásleduje. Spojky sowohl-als auch spojují zpravidla větné členy, ne věty.

Sie haben uns weder geschrieben, noch haben sie sich bei uns gezeigt.

Ani nám nenapsali, ani se neukázali.

Sie ist sowohl hübsch als auch klug.

Je jak hezká, tak i chytrá.

Pořádek slov ve větě vedlejší

Pořádek slov v souvětí souřadném


Trpný rod

Trpný rod se tvoří pomocným slovesem werden a příčestím minulým významového slovesa. Sloveso werden je v příslušném čase podle času trpného rodu, příčestí minulé se nemění a klade se na konec hlavní věty.

werden v přísl.čase + příčestí minulé

čas přítomný :

Ich werde gerufen. 	Jsem volán

préteritum :

Ich wurde gerufen 	Byl jsem volán.

perfektum :

Ich bin gerufen worden. 	Byl jsem volán.

plusquamperfektum :

Ich war gerufen worden. 	Byl jsem volán.

I.čas budoucí :

Ich werde gerufen werden. 	Budu volán.

II.čas budoucí# :

Ich werde gerufen worden sein. 	Až budu zavolán.

Původce děje se zpravidla vyjadřuje předložkovým pádem s von.

Der Klub wird von den Studenten besucht.

Klub je navštěvován studenty.

Předložka durch nebo mit označuje většinou prostředek.

Die Ware wird durch die Bahn(mit der Bahn) transportiert.

Zboží se přepravuje drahou.

Die Oper wird durchs Fernsehen gesendet.

Opera je vysílána televizí.

Das Paket wurde mit der Post geschickt.

Balík byl poslán poštou.


Příčestí přítomné

Příčestí přítomné se tvoří připojením -d k infinitivu. V přívlastku se skloňuje jako přídavné jméno. Má činný význam. V češtině mu odpovídají buď :

- přídavná jména slovesná

der fahrende Zug 	- jedoucí vlak

- přídavná jména

ein bedeutender Zweig 	- významné odvětví

- přechodník

eilend 	- spěchaje

Rozlišujte :

der schreibende Student 	- píšící student

die geschriebene Aufgabe 	- napsaný úkol

Příčestí přítomné s "zu"

Příčestí minulé


Příčestí přítomné s "zu"

Vyjadřuje nutnost nebo možnost, má trpný význam. Užívá se ho vesměs v odborném a publicistickém stylu.

die leicht zu erfüllenden Aufgaben

úkoly, které lze snadno splnit

die zu beantwortenden Fragen

otázky, na něž se má odpovědět

Příčestí přítomné

Příčestí minulé


Příčestí minulé

Příčestí minulé se tvoří

- u slabých sloves předponou ge- a příponou -t nebo -et k slovesnému kmeni

ge + mach + t

ge + arbeit + et

- u silných sloves předponou ge-, změnou kmenové samohlásky a příponou -en k slovesnému kmeni

bleiben - ge + blieb + en

bitten - ge + bet + en

- u sloves s odlučitelnou předponou se částice -ge- vkládá mezi předponu a slovesný kmen

zumachen - zugemacht

ausschließen - ausgeschlossen

- u sloves s neodlučitelnou předponou a u sloves končících na -ieren bez předpony ge. Stejně je tomu u sloves se dvěma předponami

ausverkaufen - ausverkauft

organisieren - organisiert

- dvojí příčestí minulé(s předponou ge- i bez ní) mají slovesa s předponami dílem odlučitelnými, dílem neodlučitelnými

durch, über, unter, wieder

durchbrechen - durchgebrochen(probořit)

- durchbrochen(překročit)

Má zpravidla trpný význam, ale u sloves, která mají v perfektu pomocné sloveso sein, význam činný.

Příčestí přítomné


Vazba "sein" + příčestí minulé

Zatímco trpný rod vyjadřuje činnost, průběh děje, označuje vazba sein + příčestí minulé výsledek činnosti, stav.

Das Mittagessen ist bestellt.	Oběd je objednán.

Das Mittagessen wird bestellt.  	Oběd je objednáván (se objednává).

Das Problem wird gerade gelöst.	Ten problém se právě řeší.

Das Problem ist schon gelöst.	Ten problém je už vyřešen.


Infinitiv minulý

Tvoří se

příčestí minulé + přít.inf.haben nebo sein

gemacht haben

gekommen sein

Domněnku, možnost nebo pravděpodobnost v minulosti vyjadřujeme způsobovým slovesem v přítomnosti a infinitivem minulým významového slovesa.

Es muß in der Nacht geregnet haben.	V noci určitě pršelo.

Er soll hier gearbeitet haben.	Prý zde pracoval.

Es kann auch anders gewesen sein.	Možná to bylo jinak.

Wer mag es ihm gesagt haben ?	Kdo mu to asi řekl ?


Infinitiv s "zu" a bez "zu"

Prostý infinitiv (bez zu) je v němčině jen po některých slovesech, zejména po těchto:

dürfen (směti), können (moci), mögen (mít chuť), müssen (muset), sollen (mít povinnost), wollen (chtít), bleiben (zůstat), lassen (nechat), lernen (učit se), kommen (přijít), gehen (jít), helfen (pomoci), hören (slyšet), fühlen (cítit), sehen (vidět)

Er darf nichts Schweres heben.	Nesmí nic těžkého zvedat.

Jinak je závislý infinitiv spojen s zu. Částice zu se vkládá před sloveso, nebo mezi odlučitelnou předponu a sloveso, pak se s nimi píše dohromady.

Es begann zu regnen.

Začalo pršet.

Es ist teuer, so viele Rohstoffe einzuführen.

Je drahé, dovážet tolik surovin.

Vazba "sein" + infinitiv s "zu"

Infinitivní vazby


Vazba "sein" + infinitiv s "zu"

Toto spojení označuje trpnou možnost nebo nutnost, podle toho je třeba volit i český překlad. Užíváme ji tehdy, není-li nositel děje vyjádřen.

Das ist in jedem Geschäft zu bekommen.

To lze dostat (to se dostane) v každém obchodě.

Wie zu erwarten war,...

Jak bylo možno očekávat,...

Was ist bei einem Unfall zu tun ?

Co je třeba učinit při nehodě ?

Infinitivní vazby

Vazba "haben" + infinitiv s "zu"

Vazba "sein" + příčestí minulé


Vazba "haben" + infinitiv s "zu"

Toto spojení označuje povinnost, nebo konkrétní úkol, který má osoba, označená podmětem.

Ich habe heute noch viel zu tun.

Mám dnes ještě hodně práce.

Vazba "sein" + infinitiv s "zu"

Infinitivní vazby

Vazba "sein" + příčestí minulé


Infinitivní vazby s "um zu, ohne zu, statt zu"

Jsou-li ve větě vedlejší a ve větě hlavní stejné podměty, nahrazují se :

1. účelové věty se spojkou damit (aby) vazbou infinitiv + um zu

Wir fuhren in die Berge, damit wir uns erholen.

Wir fuhren in die Berge, um uns zu erholen.

Jeli jsme do hor, abychom se zotavili.

2. účinkové věty s als daß (než aby) vazbou infinitiv + um zu

Er war zu krank, als daß er hätte aufstehen können

Er war zu krank, um aufstehen zu können.

Byl příliš nemocen, než aby mohl vstát.

3. způsobové věty s ohne daß (aniž aby) vazbou infinitiv + ohne zu

Er verließ uns, ohne er das Wort sagte.

Er verließ uns, ohne das Wort zu sagen.

Opustil nás, aniž by řekl jediné slovo.

4. způsobové věty se statt daß(místo aby) vazbou infinitiv + statt zu

Er hörte Radio, statt daß er ins Theater ging.

Er hörte Radio, statt ins Theater zu gehen.

Poslouchal rádio, místo aby šel do divadla.

Vazba "sein" + infinitiv s "zu"

Vazba "haben" + infinitiv s "zu"

Vazba "sein" + příčestí minulé


Věty účelovéVazba "infinitiv s zu" místo vět s "daß"
Věty účelové

České spojce aby odpovídá v němčině damit ve větách účelových na otázku proč?, za jakým účelem?, nebo daß ve větách předmětných, po výrazech vyjadřujících prosbu, rozkaz, zákaz, ptáme se na ně otázkou co?. Sloveso je pak v oznamovacím způsobu času přítomného, narozdíl od češtiny, kde je způsob podmiňovací.

Komm her, damit du besser siehst.

Pojď sem, abys lépe viděl.

Wir möchten, daß Sie sich bei uns wohl fühlen.

Chtěli bychom, aby jste se u nás dobře cítili.

Vedlejší věty s daß


Vazba "infinitiv s zu" místo vět s "daß"

Vedlejší věta s daß se nahrazuje infinitivem s zu v těchto případech :

1. hlavní i vedlejší věta má stejný podmět

2. podmět vedlejší věty je obsažen v hlavní větě aspoň nepřímo (obvykle jako předmět ve 3.nebo 4.pádě)

3. ve vedlejší větě je podmětem neurčité zájmeno man a v hlavní větě je podmětem neurčité zájmeno es

Ich bin überzeugt, daß ich die Methode schon beherrsche.

Ich bin überzeugt, die Methode schon zu beherrschen.

Jsem přesvědčen, že tu metodu již ovládám.

POZOR !

Při změně vedlejší věty ve vazbu infinitivu s zu se vypouští spojka i podmět. Měníme-li větu s daß ve vazbu infinitivu s zu, vyjadřujeme čas přítomný a budoucí infinitivem přítomným, čas minulý infinitivem minulým.

Er versprach, daß er bald zu kommen wird.

Er versprach, bald zu kommen.

Slíbil, že brzy přijde.

Er ist froh, daß er hier geblieben ist.

Er ist froh, hier geblieben zu sein.

Je rád, že tu zůstal.

Vedlejší věty s daß


Vztažná zájmena a vztažné věty

Vztažným zájmenům který, která, které (jenž, jež, jež) odpovídá der, die, das, nebo wer, was nebo méně užívané welcher, welche, welches. Od členu se liší silnějším důrazem a tvary 2.pádu obou čísel a 3.pádu množného čísla. Vztažné zájmeno welcher se skloňuje jako určitý člen, jen v 2.pádě se nahrazuje příslušnými tvary vztažného "der".

Skloňování :

jednotné číslo 	množ.čís.

mužský r. 	ženský r. 	střední r.

1.pád 	der 	die 	das 	die

2.pád 	dessen 	deren 	dessen 	deren

3.pád 	dem 	der 	dem 	denen

4.pád 	den 	die 	das 	die

1.pád 	wer 	was

2.pád 	wessen 	-

3.pád 	wem 	-

4.pád 	wen 	was

Vztažné věty jsou uvozovány :

a) vztažnými zájmeny der, die, das (příp. welcher, welche, welches, wer, was

Hast du eine Uhr, die(welche) gut geht ?

Máš hodinky, které jdou dobře ?

b) vztažnými zájmennými příslovci womit, wodurch, worauf

Das ist etwas, vorauf ich mich schon lange  freue.

To je něco, na co se už dlouho těšín.

c) tázacími příslovci wo,wie

Wir waren an der Stelle, wo sich der Unfall ereignete.

Jsme na místě, kde se stala nehoda.

Mají pořádek věty vedlejší.


Věty a spojky časové

Vedlejší věty časové vyjadřují různé časové vztahy :

A) Děj současný uvozujeme spojkami

wenn 	- když, kdykoli, až

als 	- když

sobald, sowie, wie 	- jakmile

sofort 	- kdykoli

solange 	- pokud

Solange die Ferien dauerten, blieben wir auf dem Lande.

Pokud trvaly prázdniny, zůstali jsme na venkově.

Rozlišení als a wenn = když

als 	- užívá se je při ději minulém, který se stal jen jednou

wenn 	- užívá se pro děj přítomný a budoucí, pro děj minulý jen tehdy, jde-li o

děj opakovaný

B) Děj předčasný uvozujeme spojkami

nachdem 	- (potom), když

seit,seitdem 	- od té doby, co

als 	- když

POZOR : Je-li v hlavní větě préteritum, vyjadřuje se předčasný děj minulý se větě časové plusquamperfektem. Je-li v hlavní větě čas přítomný, vyjadřuje se předčasný děj ve větě časové perfektem.

Nachdem wir an die Talsperre gekommen waren, gingen wir gleich ins Wasser.

Poté co (když) jsme přišli na přehradu, šli jsme hned do vody.

C) Děj následný uvozujeme spojkami

bevor, ehe 	- dříve než

bis 	- až, než, dokud ne

Bevor du eine Sache lobst, mußt du sie zuerst gut kennen.

Dříve než věc pochválíš, musíš ji napřed dobře poznat.

D) Děj průvodní uvozujeme spojkami

während 	- zatímco

indem 	- zatímco

Ihr habt einer großen Vorsprung, während wir erst beginnen.

Máte velký náskok, zatímco my teprve začínáme.


Věty podmínkové

Bývají uvozovány spojkami

wenn 	- jestliže, -li

falls, im Falle,daß 	- v případě,že , jestliže

Wenn er nicht krank ist, kommt er bestimmt.

Jestliže není nemocen, určitě přijde.

Pro vyjádření českého podmiňovacího způsobu přítomného (řekl bych) užíváme v němčině tvaru

"  würde + infinitiv" nebo konjunktivu préterita,

pro český podmiňovací způsob minulý (byl bych řekl) užíváme konjunktivu plusquamperfekta.

Wenn man mehr finanzielle Mittel hätte, würde man mehr investieren.

Kdyby bylo více finančních prostředků, více by se investovalo.

Sie hätten nicht so viele Sorgen gehabt, wenn die Konkurrenz nicht so hart gewesen wäre.

Nebyli by měli tolik starostí, kdyby nebyla (bývala) konkurence tak tvrdá.

V podmínkových větách vyjadřujících budoucí děj, se po spojce wenn klade přítomný čas.

Wenn er viel zu tun hat, bleibt er zu Hause.

Když bude mít hodně práce, zůstane doma.

V podmínkových větách se někdy užívá opis sollte + infinitiv.

Sollte es klappen, würde sie sich freuen.

Kdyby to dobře dopadlo, měla by velkou radost.


Věty přípustkové

Jsou uvozovány spojkami

obgleich, obwohl, obschon, obzwar 	- ač, ačkoli

(wenngleuch), wennauch 	- byť i, i když, i kdyby

Ich ging hin, obwohl ich viel zu tun hatte.

Šel jsem tam, ačkoli jsme měl mnoho práce.

Ich komme, wenn es mir auch diesmal schwerfält.

Přijdu, i když je mi to tentokrát zatěžko.


Věty účinkové

Jsou uvozovány spojkami hlavní věta vedlejší věta

- so daß 	- takže

so daß 	- tak..., že

nicht so als daß 	- ne tak..., aby

zu, allzu als daß 	- příliš...,než aby

Er sprach so leise, daß man ihn kaum hörte.

Mluvil tak tiše, že ho bylo sotva slyšet.

Er ist nicht so reich, als daß er sich das leisten könnte.

Není tak bohatý, aby si to mohl dovolit.


Věty srovnávací

Jsou uvozovány spojkami

A) při ději skutečném

hlavní věta 	vedlejší věta

wie	- ..., jak

so 	wie	- tak..., jak

ebesnso + příd.jm.1.stupně 	wie 	- tak..., jak

nicht so 	wie 	- ne tak.., jak

příd.jm.2.stupně 	als 	- ..., než

je + příd.jm.2.st. 	desto +p říd.jm.2.st.	- čím...tím

so +p říd.jm.2.st. 	so + příd.jm.1.st. 	- jak...tak

Es geschah, wie er sich wünschte.

Stalo se, jak si přál.

Er ist jünger, als er aussieht.

Je mladší, než vypadá.

Je älter er ist, desto klüger ist er.

Čím je starší, tím je moudřejší.

So hoch man steigt, so tief fällt man.

Jak vysoko vystoupíš, tak hluboko spadneš.

B) při ději neskutečném (předpokládaném)

vedlejší věta 	hlavní věta

als (ob) 	- 	- jako ty

als	 wenn so	- tak..., jako ty

wie wenn 	nicht so 	- ne tak.., jako kdyby

Du siehst aus, als ob du krank wärest.

Vypadáš, jako bys byl nemocný.

Er stellte sich so, als ob er nichts gewuß hätte.

Dělal, jako by nic nevěděl.


Konjunktiv

Konjunktiv je slovesný tvar, odpovídající českému podmiňovacímu způsobu. Vyjadřuje neskutečnost, možnost, nejistotu, mínění, přání.

Konjunktiv budoucího času

Konjunktiv perfekta

Konjunktiv plusquamperfekta

Konjunktiv preterita

Konjunktiv přít.času v hlav. a vedl.větě

Konjunktiv přítomného času

Užití konjunktivu v hlavní větě

Užití konjunktivu v nepřímé řeči


Konjunktiv přítomného času

konjunktivu přítomného času se užívá např. v nepřímé řeči, chceme-li se distancovat od cizího výroku nebo názoru (viz české prý).

Er lebe doch ! 	Ať žije !

Er sage, was er wolle. 	Ať si říká, co chce.

Tvoří se příponami

-e 	-en

-est 	-et

-e 	-en

ke kmeni slovesa. Kmenová samohláska zůstává beze změny, 1.os = 3.os.j.č., ve všech osobách jsou plné koncovky s -e.

1. slabá slovesa

ich such-e 	wir such-en

du such-est 	ihr suchet

er such-e sie 	such-en

2. silná slovesa nemají ani přehlásku, ani změnu kmenové samohlásky

ich trage 	wir tragen

du tragest 	ihr traget

er trage 	sie tragen

3. pomocné slovesa

SEIN 	HABEN 	WERDEN

ich 	sei 	habe 	werde

du 	sei(e)st 	habest 	werdest

er 	sei 	habe 	werde

wir 	seien 	haben 	werden

ihr 	seiet 	habet 	werdet

sie 	seien 	haben 	werden

4. způsobová slovesa se tvoří s inf. kmene

ich wolle 	wir wollen

du wollest 	ihr wollet

er wolle 	sie wollen

Konjunktiv

Konjunktiv budoucího času

Konjunktiv perfekta

Konjunktiv plusquamperfekta

Konjunktiv preterita

Konjunktiv přít.času v hlav. a vedl.větě

Užití konjunktivu v hlavní větě

Užití konjunktivu v nepřímé řeči


Konjunktiv přít.času v hlavní a vedlejší větě

1. V hlavní větě konjunktiv přítomného času vyjadřuje splnitelné přání, splnitelnou prosbu.

Es lebe Friede ! 	Ať žije mír.

Es sei hier betonnt,.. 	Budiž zde zdůrazněno...

Es lebe das Geburtstagskind !	Ať žije oslavenec.

2. Ve vedlejší větě vyjadřuje cizí mínéní, pochybnost, přání.

Ich hörte, daß Karl krank sei.	Slyšel jsem, že prý je Karel nemocný.

Ich glaube nicht, daß er es tue.	Nevěřím, že to udělá.

3. Zdvořilé vybídnutí

Man beachte diese Vorschrift.	Dbejte tohoto předpisu.

Gott sei dank !	Chvála bohu.

Man nehme einmal täglich eine Tablette.

Berte třikrát týdně jednu tabletu.

4. Přípustka

Wir kaufen es, koste es, was es wolle.

Koupíme to, ať to stojí co chce.

Glauben Sie ihm nicht, sage er, was er wolle.

Nic mu nevěřte, ať si říká co chce.

Konjunktiv

Konjunktiv budoucího času

Konjunktiv perfekta

Konjunktiv plusquamperfekta

Konjunktiv preterita

Konjunktiv přítomného času

Užití konjunktivu v hlavní větě

Užití konjunktivu v nepřímé řeči


Konjunktiv préterita

Konjunktiv préterita se tvoří od kmene préterita těmito koncovkami :

-e 	-en

-est 	-et

-e 	-en

Tvary konjunktivu préterita se u slabých sloves neliší od tvarů oznamovacího préterita. Nadto působí konjunktivy u většiny silných i slabých sloves v hovorovém jazyku vyumělkovaně. Proto se ( vyjma u způsobových sloves) velmi často používá opisu würde + infinitiv.

1. slabá slovesa

ich suchte 	wir suchten - hledali bychom

du suchtest 	ihr suchtet

er suchte 	sie suchten

2. silná slovesa

ich bliebe 	wir blieben - zůstali bychom

du bliebest 	ihr bliebet

er bliebe 	sie blieben

3. způsobová slovesa tvoří Konjunktiv préterita přehláskou kmenové samohlásky v kmeni préterita, kromě sloves sollen a wollen, jejichž Konjunktiv préterita se od préterita neliší.

oznamovací způsob préterita

ich durfte mochte mußte sollte wollte wußte

Konjunktiv préterita

ich dürfte möchte müßte sollte wollte wüßte

4. Používá se jako

a) zdvořilý rozkaz nebo upozornění

Wären Sie so nett und würden Sie es mir  erklären ?

Byl byste tak hodný a vysvětlil mi to ?

Das sollten Sie nicht machen.

To byste neměl dělat.

b) nereálné přání v přítomnosti

Wenn ich nur Glück hätte !

Kdybych jen měl štěstí !

c) možnost nebo pochybnost, váhání

Wäre es nicht möglich ?

Že by to bylo možné ?

d) skromný názor

Ich würde meinen...

Ja bych myslel...

Ich würde sagen...

Já bych řekl...

Konjunktiv

Konjunktiv budoucího času

Konjunktiv perfekta

Konjunktiv plusquamperfekta

Konjunktiv přít.času v hlav. a vedl.větě

Konjunktiv přítomného času

Užití konjunktivu v hlavní větě

Užití konjunktivu v nepřímé řeči


Konjunktiv perfekta

Vedle nepřímé řeči se konjunktivu perfekta používá též pro označení možného nebo předpokládaného děje.

Tvoří se

Konjunktiv přít.času haben nebo sein + příčestí min.

er habe getragen

er sei gekommen

Sie denken, daß er viel Geld gehabt habe.

Myslí, že měli hodně peněz.

Konjunktiv

Konjunktiv budoucího času

Konjunktiv plusquamperfekta

Konjunktiv preterita

Konjunktiv přít.času v hlav. a vedl.větě

Konjunktiv přítomného času

Užití konjunktivu v hlavní větě

Užití konjunktivu v nepřímé řeči


Konjunktiv plusquamperfekta

Tvoří se

Konjunktiv prét. haben nebo sein + příčestí minulé

ich hätte gesucht 	- byl bych hledal

er wäre gekommen 	- byl by přišel

V konjunktivu způsobového slovesa se místo příčestí minulého užívá infinitivu způsobového slovesa.

Das hätten Sie bezahlen müssen.

To byste byl musel zaplatit.

Konjunktiv

Konjunktiv budoucího času

Konjunktiv perfekta

Konjunktiv preterita

Konjunktiv přít.času v hlav. a vedl.větě

Konjunktiv přítomného času

Užití konjunktivu v hlavní větě

Užití konjunktivu v nepřímé řeči


Konjunktiv budoucího času

Tvoří se

Konjunktiv přít.času. "werden" + infinitiv

Sie sagt, daß er gleich da sein werde.

Říká, že tu bude hned.

Er erklärte, daß er weiter fahren werden.

Prohlásil, že pojede dál.

Konjunktiv

Konjunktiv perfekta

Konjunktiv plusquamperfekta

Konjunktiv preterita

Konjunktiv přít.času v hlav. a vedl.větě

Konjunktiv přítomného času

Užití konjunktivu v hlavní větě

Užití konjunktivu v nepřímé řeči


Užití Konjunktivů v nepřímé řeči

konjunktivu se užívá v nepřímé řeči, nepřímé otázce, nepřímém rozkaze.

Řeč přímá

Hans sagt : Helena kommt zurück.

Řeč nepřímá

Hans sagt, Helena komme zurück.

Řeč přímá

Hans fragte : Wo wohnt Peter ?

Řeč nepřímá

Hans fragte, wo Peter wohne.

Řeč přímá

Vater sagt : Komm her.

Řeč nepřímá

Vater sagt, er solle her kommen.

Konjunktiv

Konjunktiv budoucího času

Konjunktiv perfekta

Konjunktiv plusquamperfekta

Konjunktiv preterita

Konjunktiv přít.času v hlav. a vedl.větě

Konjunktiv přítomného času

Užití konjunktivu v hlavní větě


Užití Konjunktivů v hlavní větě

Konjunktivů nebo opisných tvarů s würde se užívá v přacích větách, které mohou začínat slovesem nebo být uvozeny spojkou wenn. Pro zdůraznění přání se užívá slůvek doch, bloß, nur

Hätte ich bloß mehr Geld.

Kéž bych měl více peněz.

Konjunktiv

Konjunktiv budoucího času

Konjunktiv perfekta

Konjunktiv plusquamperfekta

Konjunktiv preterita

Konjunktiv přít.času v hlav. a vedl.větě

Konjunktiv přítomného času

Užití konjunktivu v nepřímé řeči


Vazba dvou infinitivů ve větě vedlejší

Při vazbě dvou infinitivů ve vedlejší větě je určité sloveso před oběma infinitivy. Zápor nicht stojí před určitým slovesem.

Er erzählte, wieviel er hat bezahlen müssen.

Vyprávěl, kolik musel zaplatit.

Ich glaube, daß sie es nicht wird verkaufen wollen.

Myslím, že to nebude chtít prodat.


Vlastní jména označující obyvatele

Tvoří se od jmen míst (měst) příponou -er pro mužský rod a příponou -in pro rod ženský.

Berlin - der Berliner - die Berlinerin

Prag - der Prager - die Pragerin

Ženský rod se odvozuje od mužského, nikoli od místního jména.

ALE

der Deutsche - ein Deutscher	(přídavné jméno deutsch)

der Tscheche - ein Tscheche	(přídavné jméno tschechisch)

der Französe - ein Französe	(přídavné jméno französisch)


Rozvitý přívlastek

Odchylně od češtiny se v němčině klade i bohatě rozvitý shodný přívlastek před podstatné jméno, k němuž patří. Do češtiny ho překládáme buď vztažnou větou nebo přívlastkem, který stojí až za podstatným jménem.

Das vor einigen Jahrzenten erstmals erschienene Lehrbuch ist jetzt vollständig vergriffen.

Učebnice, která poprvé vyšla před několika desetiletími, je nyní úplně rozebrána.