Názory a komentáře 
Když přijde podzim 
To zase byla honička! Na konci září Photokina v Kolíně nad Rýnem a na začátku října Invex. Dlouhé cesty za dlouhých večerů jsou jako stvořené k dlouhým úvahám - tak třeba o digitálních kamerách a fotoaparátech. 

Na digitální fotografii mne fascinuje to, že zaměřím, cvaknu a lup - je to uloženo (někde) v paměti. Na fotku se můžu hned podívat. A pokud se nepovede, mohu provést opravný pokus a vyfotit objekt znovu. Pokud neodletěl, neujel nebo se nepotopil - či pokud se neurazil a nezměnil "výzor". Nedej bože, že by třeba změnil i svůj postoj...! 
Vadí mi ale nectnost digitálních přístrojů - jejich lenost. Stisknete spoušť - a ono nic. Až "za chvilku". Chvilka se počítá u některých přístrojů na desítky milisekund, někdy ale až na jejich stovky. A tak získávám fotky odlétajících letadel, odjíždějících aut, kruhů na hladině, které zůstaly po dopadu plavce, kyselých obličejů netrpělivých živých objektů... 
Digitální fotopřístroje úplně odstranily jeden moment - těšení se na výsledek. Hodí se prostě do naší uspěchané doby. Šup, cvak, kuk, jdeme dál. Štosujeme "tuny" megabajtů fotek, na které se třeba už nikdy nepodíváme. Nebo je nikomu neukážeme. Není na to čas. 
Kvůli tomu mám rád klasickou fotografii. To krásné čekání, až se film vyvolá, a snímky, o kterých už dávno nevím, že jsem je někdy pořizoval, a které najednou leží přede mnou. Fotek nebývá mnoho, a tak mi obecenstvo při jejich prohlížení neuteče. Sice mi fotografie zpřehází, ale pravděpodobnost, že předvedu všechny výtvory, je vyšší než u fotografií digitálních. I když už existuje spousta programů, které digitální fotky zorganizují a uklidí. Tak třeba nový Zoner Media Explorer, který považuji za naprosto skvělé a lidem přístupné řešení - i s tím, že snímky umí poslat do digitálního fotolabu. Jen si udělat čas! 
A tím jsem zvolna vplul do veletržního dění. Letos mne zaujaly dva přístroje. Začnu podle abecedy - tím prvním byl Canon EOS-1 Ds s 11,1 megapixelu. Velmi dobrý stroj, ale ne laciný: 10 000 eur je dost. Ale je tu - a umí! Je docela svižný; když si představíme to množství dat, které musí přenést ze snímacího prvku (mj. o úhlopříčce 35 mm, jako u klasického kinofilmu, takže můžete bez obav používat objektivy řady EOS), je to opravdu mistrovské dílo. Proti Canonu stojí novinka Olympusu - Camedia C-50 Zoom, malý kompaktní pětimegapixel za velmi dobrou cenu (kolem 25 tisíc korun českých). Fotky z obou přístrojů mají profesionální vzhled, použitelný i pro sazbu. 
Ale kam to půjde dál? Kvalita záznamu pořízeného pětimegapixelovými a vícepixelovými kamerami je už srovnatelná s kvalitou klasického, 35mm filmu. Budou tedy další metou přístroje formátu 6 x 6 nebo 6 x 9 cm i pro poloprofesionální, nebo dokonce i pro amatérské použití?  

Budou memory media kamery? 
Pojďme dále. Víte, co je nejhorší investice? Už jsem to jednou psal... Tak schválně. Nic? Nebudu vás napínat. Je to videokamera. Nejprve si natočíte všechno kolem sebe: děti, babičku i dovolenou. Všechno si přetočíte na stolní video. První rok. Druhý rok kameru sice máte, ale ta otrava - nabíjet akumulátory, dívat se na svět přes hledáček. Uděláte pár záběrů - a už to ani nepřetáčíte. Zjistíte totiž, že nemáte čas se na to dívat. Třetí rok kameru necháte doma. Na co ji s sebou tahat? 
A taková digitální videokamera je lákavá investice - záběry ve vynikající kvalitě si přece můžete přetáhnout do počítače, vypálit a někdy se na záběry i podívat. Ano přetáhnout to můžete (a pokud to chcete udělat, máte zde náš speciál Jak na digitální video), ale musíte mít kartu, rychlé, až žhavé rozhraní, prostě to musíte přetáhnout jako sekvenci z pásku do počítače. Kamery umí i statické fotky. Ale i ty musíte přetáhnout. Jedna fotka zabere na filmu asi 8 sekund záznamu. 
A tak jsem si na Photokině a Invexu uvědomil jednu věc: Proč to vlastně všechno nejde obráceně? Máme foťáky. Digitální, umožňující záznam sekvencí. A ten záznam z digiťáku má přece jednu obrovskou výhodu: máte totiž soubor. Ne záznam na pásku, ze kterého soubor teprve musíte vytvořit. 
Cítíte ten rozdíl? Soubor jednoduše a hned zkopírujete a snadno s ním pracujete. Záznam z pásku musíte převést, zpracovat; je s tím o mnoho víc práce. Nevznikne nová kategorie digitálních kamer, které podobně jako digitální foťáky budou uklízet pohyblivý záznam a zvuk na paměťová média? Cena médií klesá, nabídka i kapacita rostou. Práce s nimi je snadná - především pro amatéra. Nastal už pro ně ten správný čas? 
A tak si myslím, že digitální (stacionární) fotografie půjde směrem k ještě vyšším rozlišením a vyšším kapacitám snímacích prvků. A prvky s menším rozlišením třeba (už brzy?) založí novou kategorii (masově vyráběných?) digitálních memory media kamer, ve kterých bude jen minimum mechanických prvků: hlavně bez citlivého systému na vedení pásku přes rotující bubínek. Odzvoní tak (i) digitálním kamerám, které zapisují informaci na magnetický pásek? Nastane soumrak formátů Digital8, MiniDV, MicroDV...? 
Uvidíme. 

Milan Loucký, milan.loucky@vogel.cz