Vlastnosti

Vlastnosti

Program Noční obloha je sada astronomických pomůcek, která se snaží podat uživateli řadu zajímavých informací o dění na noční obloze. Účelem programu není soupeřit s řadou profesionálních programů, přesto nabízí řadu zajímavých funkcí a v některých parametrech se těmto programům plně vyrovná.

Předložený soubor se skládá z následujících komponent:

•	Noční obloha

•	Vesmír na dlani

•	Editor souhvězdí

První (a nejdůležitější) program obsahuje veškeré hlavní funkce a nástroje, které jsou pak dostupné i z programu druhého. Ten se po instalaci usídlí v hlavním panelu Windows, čímž získáte rychlý přístup k jednotlivým informacím. Třetí program je jakýsi bonus k celé sestavě a jak z názvu vyplývá, jeho účelem je editace čar souhvězdí.

Hlavní program zobrazí pro daný čas a dané pozorovací místo hvězdnou oblohu. Hvězdy (do 7. magnitudy) jsou barevné a mají velikost odpovídající magnitudě. Program dále vykresluje  (podle nastavení) čáry souhvězdí, hranice souhvězdí, jejich názvy, souřadnice rektascenze/deklinace, souřadnice azimut/výška nad obzorem, ekliptiku, polohy planet, planetek, komet, polohu Měsíce včetně fáze, polohy radiantů meteorických rojů. Dostupné jsou informace o aktivních meteorických rojích, o poloze Jupiterových měsíců, o východech a západech těles včetně Slunce, informace o hvězdách. Program dále dokáže simulovat pohyb vybraného tělesa pro zvolený časový úsek. Zobrazenou mapu je možno kdykoliv uložit jako obrázek (BMP).

Cílem programu Vesmír na dlani je rychlá dostupnost jednotlivých údajů. Uživatel má navíc volbu nahradit standardní ikonu programu ikonou současné fáze Měsíce, takže ihned po startu počítače ví, jak bude tato skutečnost ovlivňovat pozorování.

Program Editor souhvězdí vznikl jako vedlejší produkt a z toho důvodu nemá tak komfortní ovládání, přesto je to poměrně výkonný nástroj.

Samozřejmě nechci, aby se tento program stal náhražkou pohledu na noční oblohu a tak mi dovolte popřát mnoho úspěchů při pozorování.

Tošovský Jan, 2000


Systémové požadavky

Systémové požadavky

Všechny součásti vyžadují 32-bitový operační systém Windows 9x.

Pro správné zobrazení je nutnost High color (16-bit. hloubka barev).


Historie

Historie

Noční obloha, verze 1.0, spatřila světlo světa v únoru roku 2000.

Do povědomí se poprvé dostává prostřednictvím CD časopisu CHIP 5/00, kde je umístěna v rubrice Od našich čtenářů a v hodnocení získává plný počet 10 bodů. Přesto se při používání programu vyskytly drobné chybičky, a tak vzniká narychlo verze 1.1 (07/00)

Práce kvapná, málo platná. Na některých počítačích nelze program vůbec spustit a tak je jasné, že je nutná další aktualizace.

Výčet nových vlastností / odstranění chyb

v1.2

•	 maximální počet vykreslovaných objektů není omezen (programově)

•	 konverze datových souborů do formátu MDB (MS Access) a tím pádem zvýšení komfortu některých činností (nastavení filtrů, editace a pořizování nových záznamů) za současného zvýšení výkonu

•	 nové doplňky - Messierův katalog a Přehled fází Měsíce

•	 intuitivnější nastavení pozorovacího místa

•	 dialogy Aktivace planetek a komet nyní umožňují přímou editaci údajů, popř. doplnění nových záznamů

•	 při výpočtu trajektorie těles je nově k dispozici možnost zobrazení efemeridy

•	 možnost zapínání/vypínání vykreslovaných objektů

•	 oprava chybiček východů/západů a azimutu/výšky těles, zlepšená podpora letního času

•	 oprava chyby výpočtu trajektorie tělesa s excentricitou blízkou jedné

v1.1

Je zvýšen maximální počet vykreslovaných objektů z 50 na 100. Odstranění drobné chyby při kopírování údajů z informačních dialogů.

v1.0

První verze. Obsahuje již všechny součásti balíku - Mapu oblohy, Vesmír na dlani i Editor souhvězdí.


Aktualizace produktu

Aktualizace produktu

O nové verzi se informujte na WWW stránce http://www.mujweb.cz/www/tosovsky.

Zde budou dle možností i některé aktualizované datové soubory (především Komety.mdb).

Pokud se během užívání programu vyskytne neočekávaná chyba, kontaktujte mne prosím na této adrese: nocni.obloha@atlas.cz.

Na tuto adresu můžete také zasílat Vaše připomínky a názory, za něž předem děkuji.

Tošovský Jan


Jak používat nápovědu

Jak používat nápovědu

Všechny jednotlivé programy (Noční obloha, Vesmír na dlani i Editor souhvězdí) mají k dispozici kontextovou nápovědu, kterou lze kdykoliv vyvolat pomocí klávesy F1. V řadě dialogů Vám tato možnost zpřístupní dodatečné, popř. upřesňující informace o zobrazených datech. Pomocí této nápovědy je možno získat také významy jednotlivých odborných pojmů a zkratek.


Úvod

Úvod

Noční obloha je, jak název napovídá, simulátor noční oblohy pro systém Windows 9x.  Ve standardním zobrazení (zvaném Mapa oblohy) si může uživatel zvolit jakékoliv místo a datum pozorování, bližší informace o jednotlivých objektech rychle získá pouhým kliknutím myši na jejich pozici. Samozřejmě si může jednotlivá místa oblohy libovolně zvětšovat, k čemuž slouží speciální okno Detail.

Program disponuje řadou doplňků, které poskytují další užitečné informace. Jedná se o zjištění fáze Měsíce, časy východů a západů Slunce, postavení planet na obloze, přehled aktivních meteorických rojů, polohy Jupiterových a Saturnových měsíců, sklon Saturnových prstenců, možnost vypočítat dráhu objektů pro zvolený časový interval a další.


Možnosti mapy oblohy

Možnosti mapy oblohy

Mapa oblohy je zobrazení noční oblohy, jak jej vidí pozorovatel ze svého stanoviště. Toto pozorovací místo lze změnit pomocí dialogu Pozorovací místo. Při statu programu je mapa nastavena podle hodnot systémového času. Pokud chcete zvolit jiný datum nebo čas, použijte dialog Pozorovací čas.

Na mapě je dále možnost zobrazit souřadnice rektascenze / deklinace, azimut / výška nad obzorem a ekliptika, dále si může uživatel zvolit zobrazování hvězd - barevné/černobílé, zobrazit čáry souhvězdí, jejich hranice i názvy.


Změna pohledu

Změna pohledu

Standardní zobrazení oblohy (směrem k Jihu) lze snadno změnit použitím buď sady tlačítek na Panelu nástrojů nebo použitím Hlavní nabídky (menu).

Další možností je vyvolání okna Detail, které je na zobrazení hlavní mapy zcela nezávislé. Vyvoláte jej kliknutím pravého tlačítka myši na požadované místo mapy a z nabídky zvolíte položku Detail. Zvolené místo se zobrazí ve středu okna.


Nastavení pozorovacího času

Nastavení pozorovacího času

Tento dialog nám umožňuje nastavit požadovaný datum a čas pozorování.

Kromě manuálního zadání jednotlivých hodnot jsou k dispozici tlačítka Půlnoc pro nastavení 0h daného dne a Nyní pro získání hodnot podle systémového času počítače.

Při výpočtech je také důležité, je-li nutno uvažovat s letním časem. Pokud ano, zaškrtněte příslušné políčko.


Změna pozorovacího místa

Změna pozorovacího místa

Změnu pozorovacího místa lze provést kliknutím myši na požadované místo na mapě světa, výběrem místa z připravené databáze, nebo zapsáním souřadnic do příslušných kolonek.

Každé nově definované pozorovací místo lze pro příští využití uložit do databáze pomocí tlačítka Přidat. V seznamu pozorovacích míst pak bude abecedně zařazeno podle svého názvu. Samozřejmě jej můžete kdykoliv z databáze odstranit.


Nastavení magnitudy

Nastavení magnitudy

Program obsahuje databázi hvězd do 7 mag. Kromě postupného zvětšování/zmenšování hodnoty hvězdné velikosti o 0,5mag můžete použít dialog pro zadání vlastní hodnoty nebo možnost Viditelné pouhým okem (=6 mag).

Nastavení magnitudy má velký vliv na rychlost vykreslování mapy - čím větší hodnota, tím větší počet hvězd.

Upozornění: Ostatní objekty nejsou nastavením magnitudy limitovány


Aktivace objektů

Aktivace objektů

Pokud někdy pociťujete, že ztrácíte orientaci ve všech těch vykreslovaných objektech, můžete si některé z nich pomocí tohoto okna odfiltrovat.

Poznámka: Okno Detail zobrazuje všechny objekty.


Aktivace komet

Komety

V tomto dialogu máte přehled všech dostupných komet, které jsou součástí databáze dodané s programem.

Aktivaci lze provést buď dvojitým kliknutím myši na požadovanou kometu v seznamu nebo zaškrtnutím příslušného políčka.

Ke každé kometě jsou k dispozici následující informace:

Označení komety

T - okamžik průchodu perihéliem (rozdělený na rok, měsíc, den)

q - vzdálenost perihélia [AU]

e - excentricita

ϖ - argument perihélia [°]

Ω- délka výstupního uzlu [°]

i - sklon dráhy k ekliptice [°]

H - *)

G - *)

*) Hodnoty H a G jsou konstanty pro výpočet magnitudy:

mag = H + 5*log10(delta) + 2.5*G*log10(r) ,

kde delta je vzdálenost komety od Země a r je vzdálenost komety od Slunce (obojí v AU).

Pro neznámé hodnoty se volí H obvykle okolo 6, G okolo 10.

Tyto údaje můžete samozřejmě libovolně upravovat (čas od času dochází ke změnám elementů drah, elementy nově objevených komet mohou být dále zpřesněny).

Aby se změny projevily, je třeba před přechodem na další kometu stisknout tlačítko Zapsat změny.

Pokud chcete zadat novou v seznamu neuvedenou kometu, vyberte jakoukoliv stávající kometu, změňte dráhové elementy a poté klikněte na tlačítko Zapsat jako.... Nově založená kometa se objeví na konci seznamu.

Jakoukoliv kometu můžete také smazat pomocí příslušného tlačítka.


Aktivace planetek
Aktivace zobrazení planetek

Aktivace planetek

V tomto dialogu máte seznam planetek dostupných z databáze, která je součástí programu.

Aktivaci lze provést buď dvojitým kliknutím myši na požadovanou planetku v seznamu nebo zaškrtnutím příslušného políčka.

Ke každé planetce jsou k dispozici následující informace:

Zobrazovaný název

T - okamžik stanovení střední anomálie (rozdělený na rok, měsíc, den)

M - střední anomálie [°]

a - velká poloosa [AU]

e - excentricita

ϖ - argument perihélia [°]

Ω- délka výstupního uzlu [°]

i - sklon dráhy k ekliptice [°]

H - *)

G - *)

*) Hodnoty H a G jsou konstanty pro výpočet magnitudy, obdobně jako u komet.

Tyto údaje můžete samozřejmě libovolně upravovat (čas od času dochází ke změnám elementů drah, elementy nově objevených planetek mohou být dále zpřesněny).

Aby se změny projevily, je třeba před přechodem na další planetku stisknout tlačítko Zapsat změny.

Pokud chcete zadat novou v seznamu neuvedenou planetku, vyberte jakoukoliv stávající, změňte dráhové elementy a poté klikněte na tlačítko Zapsat jako.... Nově založená planetka se zařadí v seznamu podle čísla.

Jakoukoliv planetku můžete také smazat pomocí příslušného tlačítka.


Zobrazení objektů na mapě

Zobrazení objektů na mapě

Mapa noční oblohy standardně zobrazuje následující objekty:

•	Hvězdy

•	Slunce

•	Měsíc

•	Planety

Dále je možno aktivovat komety a planetky z dodané databáze, kterou lze upravovat dle potřeb uživatele.

K dispozici je také Messierův katalog.

Všechny tyto objekty lze dle libosti vypínat a zapínat.

Podle nastavení lze dále zobrazit:

Souhvězdí

•	hranice

•	čáry

•	názvy

Souřadnice

•	rektascenze/deklinace

•	azimut/výška nad obzorem

•	ekliptika

Radiant meteorického roje


Identifikace jednotlivých objektů

Identifikace jednotlivých objektů

K identifikaci jednotlivých objektů je snadný přístup pomocí menu, které se zobrazí po kliknutí pravým tlačítkem myši na požadovaný objekt.


Zobrazení detailu

Zobrazení detailu

Pokud chce uživatel zobrazit detailně část mapy, stačí kliknout pravým tlačítkem myši v požadovaném místě a zvolit volbu detail. Zobrazený výřez lze poté libovolně posouvat a zvětšovat.


Hledání objektů

Hledání objektů

Dialog pro hledání objektů se skládá ze tří karet. První nabízí vyhledání hvězd, druhá vyhledání ostatních objektů a třetí pak vyhledání souhvězdí. Při vyhledávání hvězd je možno zvolit, zda hledat podle názvu hvězdy či podle katalogového označení.

Nalezený objekt se zobrazí ve středu okna Detail.


Okno Detail

Okno Detail

Ačkoliv se objekty vykreslují podobným způsobem jako je vykreslována Mapa oblohy, je zde několik odlišností.

S oknem Detail pracujete zcela nezávisle na hlavní mapě oblohy, z čehož vyplývají následující výhody:

•	možnost přiblížení výřezu mapy

•	libovolný pohyb po mapě - nezávisle na pozorovacím místu a času

•	zobrazení nalezeného objektu automaticky ve středu okna

Upozornění:

Před vyvoláním informační nabídky se ujistěte, zda je cíl v aktivním okně. Pokud ne, nejprve okno aktivujte. V opačném případě nemusí být nabídka korektní.


Vyvolání okna

Vyvolání okna

Okno lze vyvolat kliknutím pravého tlačítka myši na požadované místo mapy a z nabídky zvolit položku Detail. Zvolené místo se zobrazí ve středu okna.


Doplňky

Doplňky

Program Noční obloha nabízí kromě standardního zobrazení Mapy oblohy také následující doplňky:

•	Meteorické roje

•	Informace o planetách

•	Informace o Slunci

•	Postavení planet

•	Trajektorie planet

•	Jupiterovy měsíce

•	Saturnovy prstence

•	Měsíční fáze

•	Messierův katalog

Kromě vyvolání doplňků z nabídky je možné získat rychlé informace o Slunci, planetách, kometách, planetkách a hvězdách  pomocí kliknutí pravého tlačítka myši na požadovaný objekt.


Meteorické roje

Meteorické roje

Tento dialog umožňuje zobrazit údaje o dostupných meteorických rojích. Pomocí přepínacího tlačítka je možno zobrazit aktivní roje pro daný den.

Dialog meteorické roje načítá hodnoty ze souboru Roje.txt. Pokud chcete upravit zobrazené hodnoty, popř. přidat další meteorické roje, použijte např. Poznámkový blok.

Jednotlivé údaje, oddělené čárkou, mají následující význam:

•	Zobrazovaný název

•	Ascii kód písmena řecké abecedy (je použito písmo Symbol)

•	Začátek aktivity roje ve formátu mmdd (m znamená měsíc, d je označení dne - celé číslo!)

•	Maximum aktivity roje ve formátu mmdd

•	Konec aktivity ve formátu mmdd

•	Rektascenze radiantu*100 (nutné celé číslo!)

•	Deklinace radiantu*100 (nutné celé číslo!)

•	Rychlost vstupu do atmosféry v km/s

•	Hodinová frekvence - vypsaná slovy

•	Subjektivní hodnocení jasnosti jednotlivých meteorů:

            1-převládají jasné meteory

            2-jasné a slabé cca 50/50

            3-slabé meteory

            4-spíše jasné meteory

            5-spíše slabé meteory

Příklad:

Capricornidy,97,0727,0730,0811,2053,-1000,25,až 100,2


Informace o Slunci

Informace o Slunci

Rektascenze

Deklinace

Azimut

Výška nad obzorem

Vzdálenost Země-Slunce [AU]

Geocentrická délka

Východ a západ

Pravé poledne

Astronomický soumrak

Nautický soumrak

Občanský soumrak

Juliánské datum

Místní hvězdný čas


Informace o planetách

Informace o planetách

Rektascenze

Deklinace

Azimut

Výška nad obzorem

Vzdálenost Země-planeta [AU]

Vzdálenost Slunce-planeta [AU]

Východ a západ

Svrchní průchod poledníkem

Fáze

Elongace

Magnituda

Zdánlivý průměr

Měsíc

Stáří Měsíce

Horizontální rovníková paralaxa


Informace o hvězdě

Informace o hvězdě

Flamsteedovo číslo

Bayerovo písmeno

Název

Rektascenze

Deklinace

Azimut

Výška nad obzorem

Východ a západ

Magnituda

Spektrum

Typ proměnné

SAO

Yale

Henry Drapper


Postavení planet

Postavení planet

Toto okno zobrazí postavení planet pro daný den. Rychle se tak dozvíte, co lze spatřit na večerní, co na ranní obloze, které objekty lze pozorovat  celou noc - a v jakém souhvězdí. K dispozici jsou polohy Slunce, Měsíce včetně fáze a planet sluneční soustavy.


Trajektorie planet

Trajektorie planet

Tento nástroj nám umožňuje spočítat a zobrazit polohu vybraného objektu pro požadovný časový úsek. Stačí si vybrat ze seznamu aktivních objektů, vyplnit políčko krok výpočtu ve dnech a počet poloh.

Vypočtené polohy jsou vyznačeny křížkem, u Měsíce je vykreslen celý kotouč včetně aktuální fáze.

Pro lepší orientaci je možné zobrazit popisky s daty pod zvoleným úhlem.

Pokud máte zájem i o vlastní efemeridu, zaškrtněte příslušné políčko.

Poznámka:

Trajektorie objektů se vykresluje na zobrazenou část mapy. Pokud není objekt viditelný, dráha se neznázorní.


Jupiterovy měsíce

Jupiterovy měsíce

Diagram polohy Jupiterových měsíců ukazuje polohy čtyř nejjasnějších měsíců (Galileových) pro daný měsíc. Dvě čáry uprostřed sloupců znamenají pohyb kotoučku Jupiteru, dráhy jednotlivých měsíců jsou pak barevně odlišeny. Pokud měsíc prochází za planetou, je čára přerušena. Standardně se diagram zobrazuje jako v převracejícím dalekohledu. Toto lze změnit odškrtnutím políčka Překlopit. Mezi jednotlivými dny se lze pohybovat klepnutím na příslušný řádek v požadovaném sloupci. Na schématu postavení měsíců lze dále simulovat polohu měsíců během dne - tažením posuvníku.


Saturnovy prstence

Saturnovy prstence

Toto okno nabízí pohled na Saturn tak, jak se jeví ze Země pro nastavené datum.

V pravé části okna je vykreslena poloha pro dva nejjasnější měsíce (Rhea a Titan). Tažením posuvníku lze simulovat pohyb těchto měsíců během dne.

Standardně je poloha zobrazena jako v převracejícím dalekohledu. Toto lze změnit odškrtnutím políčka Překlopit.


Měsíční fáze

Měsíční fáze

Toto okno zobrazuje přehled měsíčních fází na příslušný měsíc. Šipkami se lze posouvat o měsíc vpřed či zpět, dvojitými šipkami pak o rok.


Messierův katalog

Messierův katalog

Messierův katalog je patrně neznámějším katalogem jasných hvězdokup, mlhovin, galaxiií a dalších zajímavých objektů.

Pomocí tohoto okna můžete jednotlivé objekty procházet a samozřejmě různě filtrovat. U každého objektu jsou uvedeny následující údaje:

Označení objektu a jeho typ

Rektascenze

Deklinace

Azimut

Výška nad obzorem

Magnituda

Východ a západ

Rozměry objektu v úhlových minutách

Vzdálenost

Doporučený dalekohled

Číslo v katalogu NGC

Souhvězdí, v němž se objekt nachází

Popis vzhledu v amaterských přístrojích

K přesunu mezi záznamy slouží Katalogové číslo.

Pokud zaškrtnete políčko Aktivuj filtr, provede se výběr objektů podle aktuálního nastavení filtru. Toto je možné měnit po stisknutí tlačítka Nastavit>>.

Pokud je filtr aktivován při zavření okna, aplikuje se filtr i na vykreslování Messierových objektů.

Poznámka: Messierovy objekty se zobrazí jen tehdy, jsou-li aktivovány pomocí okna Aktivace objektů.


Přesnost výpočtů

Přesnost výpočtů

Účelem programu není soupeřit s řadou profesionálních programů, které používají ty nejpřesnější metody výpočtů. Jde spíše o to podat řadu zajímavých informací o dění na obloze - ale i přesto jsou výpočty poměrně přesné.

Polohy Slunce a planet jsou vypočteny podle teorie VSOP82 (Bretagnon 1982) - v rámci zjednodušení však pouze podle základního výpočtu. Z toho důvodu se mohou polohy planet lišit o následující hodnoty:

Slunce	1'

Merkur	0.5'

Venuše	1'

Mars	5'

Jupiter	0.5°

Saturn	1°

Uran	1°

Neptun	1°

Poloha Pluta je vypočtená podle Chapronta (1984) - pro interval dvou století 1805-2030 s přesností na 1".

Mimo tento interval je však poloha Pluta nepoužitelná, neboť chyba rychle roste.

Poloha Měsíce vychází z teorie ELP2000-85 (Chapront-Touzé a Chapront 1983) - chyba maximálně 20" (50 km).

Komety a planetky jsou vypočteny podle základních Keplerových rovnic - komety parabolické a hyperbolické pak podle speciálního postupu. Zde je nutné podotknout, že přesnost výpočtu je závislá především na kvalitě vstupních dat, což bývá především u nově objevených komet problém.

Výpočty jsou korigovány o precesi avšak v rámci zjednodušení program nepočítá s nutací, aberací, paralaxou, gravitačním ohybem světla a ani s refrakcí.


Popis programu

Popis programu

Po instalaci programu Noční obloha se tento doplněk přidá do složky Po spuštění - při každém startu počítače se tak jeho ikona usídlí v hlavním panelu. Kliknutím levého tlačítka myši na ikonu se Vám objeví nabídka informací o dění na noční obloze. Výběrem požadované položky dojde ke spuštění programu Noční obloha s příslušným parametrem.

Příslušné informace (=doplňky ) se vztahují k systémovému času. Pokud chcete změnit nastavení pozorovacího místa nebo času, stačí kliknout na ikonu pravým tlačítkem myši. Veškeré informace vyvolané z nabídky se potom budou vztahovat právě k těmto hodnotám. Po ukončení programu se nastaví opět systémový čas, pozorovací místo však zůstane zachováno i pro další spuštění programu. Pokud spustíte program Noční obloha přímo, tzn. nikoliv přes nabídku programu Vesmír na dlani, pozorovací čas se nastaví dle času systémového.

Přes toto menu lze také aktivovat komety a planetky, pokud chceme rychle získat informace o jejich poloze pomocí doplňku Planety a ostatní objekty.

Aktivovaná nabídka dále umožňuje nastavit ikonu programu podle aktuální fáze Měsíce.

Program lze ukončit volbou Konec.


O editoru souhvězdí

O editoru souhvězdí

Program Editor souhvězdí vznikl sice jako vedlejší produkt a z toho důvodu nemá tak komfortní ovládání, přesto je to poměrně výkonný nástroj.

Editace souhvězdí:

Nastavení výřezu oblohy

Tvorba čar

Mazání čar

Uložení

S mapou oblohy se pracuje obdobně jako v programu Noční obloha - je možno nastavit požadovanou úroveň hvězdné velikosti (magnitudy), pro lepší orientaci možnost zobrazit jména souhvězdí včetně hranic. Dále je možno zobrazit souřadnice Rektascenze /deklinace .


Nastavení výřezu oblohy

Nastavení výřezu oblohy

Před vlastní editací je nutné nastavit požadovaný výřez oblohy. K tomu slouží nástroje pro posun mapy, které jsou kromě Panelu nástrojů přístupny také přes Hlavní nabídku (menu).


Tvorba čar

Tvorba čar

Tvorba čar je založena na předpokladu, že čáry propojují jednotlivé hvězdy. Program tedy nepřipustí natáhnout vlákno do jiného místa.

Postup:

Levým tlačítkem myši klikneme na hvězdu (zde je určitá tolerance), pustíme tlačítko a táhneme ke druhé hvězdě. Opět klikneme myší a pokud jsme v toleranci, čára se ukotví. Kotvící body se automaticky centrují na hvězdy. Dále postupujeme stejným způsobem. Pokud chceme "natahování vláken" přerušit, klikneme pravým tlačítkem myši.


Mazání čar

Mazání čar

Samozřejmě můžeme kdykoliv jednotlivé čáry smazat. V tom případě stiskneme Shift a klikneme na čáru. Výběr je indikován značkami na koncích čáry. Pak stačí zmačknout klávesu Del, čímž se čára odstraní. Zde je nutno poznamenat, že čáry téměř svislé se vybírají velmi obtížně (díky použitému algoritmu) a tak je vhodné mapu mírně posunout - stačí o jeden krok.


Uložení

Uložení

Uložením souřadnic se přepíše stávající soubor. Pokud si chcete starou verzi zazálohovat, můžete využít nabízenou volbu Uložit stávající jako…


Rektascenze

Rektascenze (zkratka RA, symbol α)

Úhel, který svírá rovina procházející světovými póly a nebeským tělesem s rovinou procházející světovými póly a jarním bodem. Rektascenze se obvykle vyjadřuje v hodinách, minutách a sekundách, i když je možno ji vyjádřit také jako úhel. Jedna hodina odpovídá úhlu 15°.


Deklinace

Deklinace (zkratka DEC, symbol δ)

Úhlová vzdálenost tělesa severně nebo jižně od světového rovníku. Je kladná směrem k severnímu světovému pólu a záporná k jižnímu světovému pólu.


Azimut

Úhel, který svírá svislá rovina procházející tělesem a zenitem s rovinou místního poledníku. Měří se od jižního bodu přes západní, severní a východní bod k bodu jižnímu.


Výška

Úhlová vzdálenost nebeského tělesa nad rovinou horizontu pozorovatele. Udává se v úhlových stupních a má hodnoty mezi nulou (na horizontu) a devadesáti (zenit). Jestliže je objekt pod horizontem, je jeho výška záporná.


Flamsteedovo číslo

Řada čísel, přiřazená hvězdám v každém souhvězdí v pořadí podle rektascenze.


Ekliptika

Zdánlivá roční dráha Slunce pohybujícího se na pozadí hvězd. Protíná světový rovník v jarním a podzimním bodě. Ve skutečnosti se jedná o průmět oběžné dráhy Země okolo Slunce na nebeskou sféru. Protože zemská osa je skloněná, svírá ekliptika se světovým rovníkem úhel asi 23,5°. Toto číslo je známé pod názvem sklon ekliptiky. Póly ekliptiky leží v souhvězdích Draka a Mečouna.


Magnituda

Magnituda (zdánlivá velikost)

Magnituda odpovídá pozorované jasnosti tělesa na obloze. Závisí nejen na skutečné jasnosti tělesa (absolutní velikost), ale i na jeho vzdálenosti. Jsou-li I1, I2 intenzity osvětlení působeného zářením dvou těles, jsou jejich zdánlivé velikosti m1, m2 dány Pogsonovou rovnicí:

m2 - m1 = 2.5 (log I1 - log I2)

Jednotkový rozdíl m2 - m1  se nazývá jedna magnituda (1 mag). Rozdílu  5 mag odpovídá  poměr intenzit 1:100. Čím je těleso slabší, tím větší číslo označuje jeho magnitudu (nejslabší hvězdy viditelné pouhým okem mají velikost 6 mag, Polárka 2.2, Sírius -1.6, Venuše -4.5, úplněk -12.6 a Slunce -26.6).

Zdánlivá velikost planety závisí  především na její poloze vůči Zemi a Slunci. Spočítáme ji ze vztahu:

m = g + 5 log R r,

kde  R  je  vzdálenost  planety  od  Slunce,  r od Země a g značí jistou konstantu  (určenou z pozorování), která je pro každou planetu jiná.


Bayerovo písmeno

Pořadí hvězd v souhvězdí podle jasnosti označené řeckými písmeny, tedy alfa (α) , beta (β) atd.


Hvězdný čas

Rovinový úhel jarního bodu.


Juliánské datum

Počet Juliánských dní, které uplynuly do posledního poledne plus příslušný zlomek středního slunečního dne. Např. datum pozorování, provedeného v 18 hod 1. ledna 2000, bude odpovídat 2451545 juliánským dnům plus šest hodin, tj. 2451545,25.


Excentricita

Excentricita (e)

Jeden z parametrů, jímž se popisuje oběžná dráha. Označuje míru, s jakou se eliptická oběžná dráha liší od kružnice.


Elongace

Úhlová vzdálenost mezi Sluncem a nějakou planetou nebo jiným tělesem ze sluneční soustavy, obíhající Slunce. Jsou-li vnitřní planety Merkur a Venuše v největší úhlové vzdálenosti od Slunce, říkáme o nich že mají maximální elongaci. Jestliže planeta vychází před Sluncem, jde o západní elongaci, jestliže zapadá po západě Slunce, jde o východní elongaci.


Velká poloosa

Velká poloosa (a)

Velká poloosa planetární dráhy, tj. střední vzdálenost planety od Slunce.


Úhlový průměr

Zdánlivý průměr nebeského tělesa, vyjádřený v úhlové míře. Odpovídá zornému úhlu pozorovatele, pod kterým průměr tělesa pozoruje.


Juliánský den

Systém číslování dnů v řadě za sebou bez dělení na měsíce a roky. Počet juliánských dní je časový interval, který uplynul od poledne 1. ledna roku 4713 př. n. l.


Sklon dráhy k ekliptice

Sklon dráhy k ekliptice (i)

Úhel mezi rovinou oběžné dráhy nějakého tělesa a rovinou ekliptiky.


Okamžik průchodu perihéliem

Okamžik průchodu perihéliem (T)

Okamžik průchodu perihéliem.


Argument šířky perihélia

Argument šířky perihélia (ϖ)

Určuje polohu (orientaci) oběžné dráhy tělesa v prostoru.


Výstupný uzel

Výstupný uzel (Ω)

Bod, ve kterém oběžná dráha protíná základní rovinu, např. rovinu ekliptiky směrem z jihu na sever.


Perihélium

Bod na oběžné dráze planety nebo komety, který je nejbližší Slunci.


Geocentrická délka

Měří se od jarního bodu proti směru denního pohybu oblohy od 0° do 360°. Je to úhel, který svírá rovina procházející póly ekliptiky a tělesem s rovinou procházející póly ekliptiky a a jarním bodem.


Radiant

Bod na nebeské sféře, ze kterého zdánlivě vyletuje meteorický roj . Většinu meteorických rojů je možno přiřadit k souhvězdí, ve kterém leží jejich radiant.


Meteor

Jasná zářivá stopa na noční obloze, vznikající, když meteoroid z meziplanetárního prostoru vstoupí vysoku rychlostí do atmosféry Země. Objevují se ve výšce okolo 100 km. V závislosti na rychlosti meteoru (cca 10-70 km/s) trvá světelný efekt několik desetin sekundy až několik sekund.


Meteorický roj

Větší počet meteorů, který se každý rok přibližně ve stejnou dobu objevuje na témže místě oblohy (tzv. radiant).


Efemerida

Předpověď poloh planet z elementů dráhy.


Astronomický soumrak

Začíná ráno a končí večer, když je střed slunečního kotouče 18° pod horizontem a nastává doba, kdy je možno nejjasnější hvězdy pozorovat pouhým okem.


Nautický soumrak

Začíná nebo končí, když je střed slunečního kotouče 12° pod horizontem a mořský horizont již není viditelný.


Občanský soumrak

Začíná nebo končí, když je střed slunečního kotouče 6° pod nebo nad horizontem. V obecném smyslu se jedná o období, kdy již není možno provádět obvyklé denní činnosti.


Fáze

Poměr plochy osvětlené části k celkové ploše kotoučku planety tak jak jej vidíme ze Země.


Stáří Měsíce

Počet dní uplynulých od posledního novu.


Střední anomálie

Střední anomálie [M]

Úhel mezi průvodičem planety a směrem k perihéliu, kdy se myšlená planeta pohybuje po oběžné dráze konstantní rychlostí, i když ve skutečnosti tato rychlost konstantní není.


Astronomická jednotka

Astronomická jednotka [AU]

Střední vzdálenost mezi Zemí a Sluncem. Odpovídá 149 598 000 km.


Řecká abeceda

 Č.	Symbol 	Název 	ASCII

 1	Α, α	Alfa 	97

 2	Β, β	Beta 	98

 3	Γ, γ	Gama 	103

 4	Δ, δ	Delta 	100

 5	Ε, ε	Epsilon 	101

 6	Ζ, ζ	Dzéta 	122

 7	Η, η	Éta 	104

 8	Θ, θ	Théta 	74

 9	Ι, ι	Iota 	105

10	Κ, κ	Kappa	107

11	Λ, λ	Lambda 	108

12	Μ, μ	Mí	109

13	Ν, ν	Ný	110

14	Ξ, ξ	Ksí	120

15	Ο, ο	Omikron 	111

16	Π, π	Pí	112

17	Ρ, ρ	Ró	114

18	Σ, σ	Sigma 	115

19	Τ, τ	Tau 	116

20	Υ, υ	Ypsilon 	117

21	Φ, φ	Fí	106

22	Χ, χ	Chí	99

23	Ψ, ψ	Psí	121

24	Ω, ω	Omega 	119