Historie do roku 1970
     
     Celkem logicky padlo rozhodnutí vyrábìt pomocný motorek k jízdnímu kolu. Japonsko se v té dobì ještì vyrovnávalo s následky druhé svìtové války a individuální doprava byla jedním z pøedpokladù dalšího ekonomického rùstu. Tak v roce 1952, kdy svìtovou špièku mezi jednostopými motorovými vozidly pøedstavoval èeskoslovenský pérák, zahájila továrna Suzuki výrobu pomocného motorku Power Free. Byl to dvoudobý jednoválec o objemu 36 cm3. O rok pozdìji pøišel na øadu Diamond Free, stejný agregát s objemem zvìtšeným na 60 cm3. Zdálo se, že Suzuki pøesnì odhadla potøebu trhu. S jídlem roste chu�. Proto v roce 1954 spatøil svìtlo svìta motocykl Colleda CO, ètyødobá devadesátka, která dala znaèce definitivní smìr do budoucnosti. Tehdy spoleènost pøijala nový název Suzuki Motor Co., Ltd. 
     Nový výrobní program se rychle rozšiøoval - v roce 1955 pøišla na øadu dvoudobá stopìtadvacítka Colleda ST a ètyødobá stopìtadvacítka Colleda COX. Do tøetice všeho dobrého - Suzuki pøedstavila také osobní automobil. Premiéry se v roce 1955 doèkal Suzulight. Byl to malý dvoudveøový vùz s pohonem pøedních kol, údajnì pro ètyøi osoby. S plnì obsazenou karoserií mìl dvoudobý dvouválec o objemu 360 cm3 co dìlat. Délka pouhé 3 metry, pohotovostní hmotnost 515 kg, výkon 21 k a maximální rychlost 85 km/h - takové byly základní parametry vozu, který je dnes spíš kuriozitou pro sbìratele. Technické údaje vozítka výmluvnì charakterizují polovinu 50. let v Japonsku jako dobu støídmosti, skromnosti a jednoduchosti. Pøesto Suzulight v nìèem pøedznamenal automobily Suzuki na desítky pøíštích let. Automobilka se stala zøejmì nejvìtším svìtovým výrobcem, který se až donedávna zamìøil na výrobu typù nejmenší tøídy. Znaèka ovšem vynikla také tím, jak dokázala malé vozy pøivést díky vysokému technickému standardu na úroveò tìch velkých. A� osobní, užitková nebo terénní, dospìla vozidla Suzuki výkonem, provedením, výbavou i šíøí nabídky. 
     Paralelní výroba jednostopých a dvoustopých vozidel se ukázala být správnou cestou. V roce 1958 pøišel na øadu nový dvoudobý Suzumoped SM s motorem o objemu 50 cm3, o rok pozdìji pøedstavila automobilka modernizovaný malý užitkový Suzulight TL. V Japonsku jsou tato drobná užitková vozidla velmi oblíbená - nízké poøizovací i provozní náklady, vynikající manévrování ve mìstì, to vše pøedurèilo budoucnost této kategorie vozidel. V roce 1961 se zaèal vyrábìt další pøedstavitel této tøídy, Suzulight Carry FB, malý užitkový vùz.
     Až do roku 1961 byla znaèka Suzuki známa jen v Japonsku. Její automobily i motocykly byly urèeny jen pro domácí uživatele, zøejmì nejen proto, že tamní trh ještì nebyl ani zdaleka nasycen, ale i proto, že technická úroveò vozidel zatím nedosahovala evropských zvyklostí. Zbytek svìta musel vzít znaèku na vìdomí poprvé až v roce 1962, deset let po zahájení výroby pomocného motorku. Tehdy zvítìzil kapalinou chlazený dvouválcový dvoudobý motocykl Suzuki v závodì mistrovství svìta Tourist Trophy na ostrovì Man ve tøídì do 50 cm3. O rok pozdìji už Suzuki znechutila závody veškeré konkurenci - získala tituly mistrù svìta v silnièních závodech ve tøídách do 50 i do 125 cm3, a to jak pro znaèku, tak pro jezdce. V šedesátých letech se prosadila v nižších kubaturách a titul mistra svìta ve tøídì do 50 cm3 získala ještì v letech 1964 a 1966 - 1968, ve tøídì do 125 cm3 pak v roce 1965 a 1970. Výèet dalších titulù, dosažených v motocyklovém sportu by zabral pøíliš mnoho místa, protože znaèka se uplatnila nejen na silnici, ale i v terénu. Postupem let se angažovala ve vyšších objemových tøídách, vèetnì královských pìtistovek, kde rovnìž sbírala vavøíny. V roce 1965 uvedla Suzuki na trh závìsný lodní motor D 55, jímž zahájila nový smìr svých aktivit, v nichž se dodnes výraznì angažuje.
     V roce 1967 pøedstavila automobilka nový malý osobní automobil Suzuki Fronte 360 LC 10, èímž dala najevo, že nehodlá pro úspìchy v oboru motocyklù vyklidit pole pøed automobilovou konkurencí. Byl to malý ètyødveøový sedan a od roku 1971 i dvoudveøové kupé (3 190 x 1 390 x 1 300 mm) pohotovostní hmotnosti 520 kg se vzduchem chlazeným dvoudobým dvouválcem o objemu 360 cm3 (pozdìji 500 cm3) umístìným vpøedu pøed pohánìnou pøední nápravou, který byl nadále urèen výhradnì pro domácí trh. Téhož roku zøídil koncern nový závod v Iwatì, protože mìl velkorysé plány do budoucnosti.
     Další novinkou se v roce 1968 stal Suzuki Carry Van, malý užitkový automobil s motorem Fronte. Jeho prodejní úspìch byl tak pronikavý, že automobilka musela postavit v roce 1969 další montážní závod v Toyamì.